ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2023 року                                                                                 Справа № 924/622/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. ,  суддя Коломис В.В. 

секретар судового засідання Олійник Т.М.
за участю представників сторін:
скаржника : Василюка А.П. адвоката, ордер серія АІ №1458964 від 13.09.23 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області, постановлену 18.08.23р. суддею Музикою М.В. у м.Хмельницькому, повний текст складено  18.08.23р. у справі №924/622/23 
за заявою ОСОБА_1  
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.08.23 відмовлено  у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
В обґрунтування ухвали суд, з посиланням на КУзПББ , постанови верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/80/20, докази наявні в матеріалах справи, ст. 96 ГПК України, ст.ст. 3, 5, 11, 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», постанову Верховного Суду від 22.07.2022 у справі №909/937/21 вказав, що роздруківка кредитної історії, яка надана боржником в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Кредитного бюро, а тому не може вважатися доказом у справі, який би підтверджував наявність та розмір кредитних зобов`язань, як про те стверджує боржник. З огляду на викладене, кредитна історія боржника, складена Українським бюро кредитних історій, не може бути належним та допустимим доказом наявності грошових вимог в силу статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Крім того, з посиланням на постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, від 02.07.2020 у справі №916/2387/19, виписки за рахунком за період з 01.04.2020  по 01.01.2021, з 01.01.2022 по 01.01.2023, з 01.01.2021 по 01.01.2022  суд зазначив, що із вказаних виписок не вбачається за можливе встановити розмір грошових вимог кредиторів, зокрема, ТОВ "ФК "ЦФР".  Жодних інших доказів щодо розміру заборгованості перед кредитором ТОВ "ФК "ЦФР" матеріали справи не містять. При цьому, у бюро кредитних історій оновлення інформації щодо суми платежів та заборгованості згідно договору від 26.07.2022  відбувалось у січні 2023 року, а щодо договору від 13.09.2021  - у грудні 2021 року, тобто, така інформація є застарілою.  
Разом з тим, суд вказав про наявність спору між кредитором (потенційним кредитором) та боржником щодо заборгованості останнього згідно кредитного договору від 26.07.2022, укладеного ОСОБА_1 із ФК "ЦФК", у зв`язку із запереченням ОСОБА_1  факт правонаступництва АТ "Таскомбанк" за вимогами ФК "ЦФК" згідно договору від 26.07.2022.  
Не погодившись із постановленою ухвалою, скаржник звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18 серпня 2023 року у справі № 924/622/23.
Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята із порушенням вимог ст.ст. 115, 117 КУзПБ з огляду на таке.
Так, з посиланням на ст. 115 КУзПБ вказує, що наявні всі підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки боржник більше не може належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, адже загальний рівень доходів боржника впав настільки, що вже їх не вистачає на задоволення власних потреб.
Разом з тим, зазначає, що  суд першої інстанції не врахував вимоги глави 47 ЦК України,  а саме ст.ст.513, 516, 517 ЦК України. Вказує, що про відступлення прав вимоги за кредитними договорами перед ТОВ «ЦФР», АТ «Таскомбанк» повідомив ОСОБА_1 вже після звернення до Господарського суду Хмельницької області із заявою про неплатоспроможність. Відтак станом на день звернення до суду ОСОБА_2 не знав і не міг знати про заміну кредитора у зобов`язанні. Більше того, ОСОБА_1 має право не знати цієї інформації, якщо новий кредитор його не повідомив про цей факт. Тому як ризик негативних наслідків необізнаності боржника про відступлення права вимоги за його боргом несе новий кредитор, якщо він не повідомив боржника про набуття прав за боргом.
Окрім того,   ОСОБА_1 має право не виконувати своє зобов`язання перед новим кредитором допоки новий кредитор не надасть докази набуття прав вимоги за власним боргом. Відтак у справі були відсутні правові підстави записувати АТ «ТАСКОМБАНК» як правонаступника за кредитними договорами ТОВ «ЦФР» адже правонаступник відмовився надавати копії документів які посвідчують набуття права вимоги за кредитними договорами.
Відтак не відповідає фактичним обставинам справи твердження Господарського суду Хмельницької області про існування спору між ОСОБА_1 та кредитором АТ «ТАСКОМБАНК» щодо заборгованості. АТ «Таскомбанк» всього лиш не надав набуття права вимоги за кредитними договорами боржником за яким виступає ОСОБА_1 , а відтак у суду були відсутні підстави приймати АТ «ТАСКОМБАНК» як правонаступника у цих зобов`язаннях. ОСОБА_1  у списку кредиторів вказав відомого йому кредитора, опираючись на укладені кредитні договори. У випадку ж якщо АТ «ТАСКОМБАНК» виявить бажання заявити свої вимоги до ОСОБА_1 , він не позбавлений можливості надати суду і ОСОБА_1 докази набуття прав вимоги за вказаними договорами.  
В судовому засіданні представник скаржника підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18 серпня 2023 року у справі № 924/622/23.
Заслухавши пояснення представника скаржника,  обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
09.06.2023 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла заява фізичної особи- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, на підтвердження неплатоспроможності до заяви ОСОБА_1 було надано докази, з яких убачається таке.
26.09.2003 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 16520 дол. США у строк до 04.06.2022. В подальшому, додатковою угодою від 22.06.2022, укладеною між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , продовжено остаточний термін повернення позики до 04.06.2023 та збільшено суму до 19040 дол. США.
04.06.2021  між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_4 забезпечує виконання зобов`язання за договором позики від 26.09.2003 у вигляді передання в іпотеку ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .  
02.12.2021  та 05.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ “Л.А.І.”  в особі ОСОБА_5 укладено договори поворотної фінансової допомоги, згідно яких товариством надано ОСОБА_1 300000,00 грн поворотної фінансової допомоги до моменту вимоги її повернення, але не пізніше 02.12.2026, та 600000,00 грн до моменту вимоги її повернення, але не пізніше ніж до 05.07.2024.  
06.06.2022 між ТОВ “Л.А.І.” та ОСОБА_6 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №2, за умовами якого товариство передає ОСОБА_6 право вимоги до ОСОБА_1 згідно договору поворотної фінансової допомоги від 02.12.2021. Згідно п. 2.1. договору, він безоплатний. 
Тоді ж між тими ж сторонами укладено договір №1 про відступлення права вимоги, за положеннями якого товариство передало ОСОБА_6 право вимоги до ОСОБА_1 за договором поворотної фінансової допомоги від 05.07.2021. Згідно п. 2.1. договору, він безоплатний. 
Боржником надано план реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, згідно якого сума вимог кредиторів становить 2642993,94 грн (з врахуванням уточнюючого плану реструктуризації (том 2, арк. 155-162): АТ “Сенс Банк” - 314703,48 грн; АТ “Ідея Банк” - 172158,35 грн; ОСОБА_6 - 900000,00 грн.; ТОВ “ФК “ЦФР” - 139658,04 грн та 131369, 65 грн.; АТ “Юнекс Банк” - 173403,64 грн; АТ “Таскомбанк” - 116005,84 грн; ОСОБА_3 - НОМЕР_2 дол. США.  З доходів боржником зазначено 6000,00 грн. заробітної плати, 1000 грн доходу як самозайнятої особи та 7980,87 грн пенсії. Вимоги кредиторів, які будуть прощені, складають 1437299 грн. При цьому, за рахунок продажу квартири та автомобіля боржником запропоновано задоволення вимог кредиторів наступними чином: ОСОБА_3 - 695694 грн, АТ “Ідея Банк” - 50000,00 грн, АТ “Сенс Банк” - 100000,00 грн, ОСОБА_6 - 160000,00 грн, інші кредитори - по 50000,00 грн.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Хмельницького, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . 
Із довідки №К-03-20509 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.05.2023 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . 
Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи “Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості” станом на 26.05.2023 ОСОБА_1 незнятої чи непогашеної судимості не має. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25.05.2023, на праві власності ОСОБА_1 перебуває квартира площею 49,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та яка перебуває в іпотеці згідно договору іпотеки від 04.06.2021, укладеного із ОСОБА_3 . В свою чергу, на праві власності ОСОБА_5 перебуває земельна ділянка площею 0,25 га у с. Водички Хмельницького району, та квартира площею 65,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 . 
Також на праві власності у ОСОБА_7 , дочки боржника, перебуває земельна ділянка площею 0,18 га для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також житловий будинок площею 56, 1 кв.м.
Відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження, відкритих виконавчих проваджень із боржником ОСОБА_1 немає. 
Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з першого кварталу 2020 року по перший квартал 2023 року, ОСОБА_1 отримано у першому кварталі 2020 року 70092,66 грн доходу як самозайнята особа від ТОВ “Євролайф Україна ЛТД”, 32832,49 грн заробітної плати від ТОВ “Хмельницька перша аптека”; у другому кварталі 2020 року - 45899,55 грн доходу від ТОВ “Євролайф Україна ЛТД” та 13679,65 грн заробітної плати від ТОВ “ХПА”; у третьому кварталі 2020 року - 183180,18 грн страхових виплат від ТОВ “Граве Україна Страхування життя”, 32598,62 грн доходу від ТОВ “Євролайф Україна ЛТД” та 24847,68 грн заробітної плати від ТОВ “ХПА”;  у четвертому кварталі 2020 року - 38996,92 грн доходу від ТОВ “Євролайф Україна ЛТД”, 21419,98 грн заробітної плати від ТОВ “ХПА” та 600000,00 грн дивідендів від ТОВ “ХПА”; у січні 2021 року 27868,51 грн доходу від ТОВ "Євролайф Україна ЛТД", 7457,14 грн заробітної плати від ТОВ "ХПА"; у лютому 2021 року 4500,00 грн заробітної плати та 9004,25 грн. доходу від ТОВ "ЄУ ЛТД"; у березні 2021 року 16656,6 грн доходу та 7500 грн заробітної плати; у квітні 2021 року 20503, 22 грн доходу та 6500 грн заробітної плати; у травні 2021 року 7125,41 грн доходу та 11784,31 грн заробітної плати; у червні 2021 року 14191,37 грн доходу та 6500 грн заробітної плати; у липні 2021 року 8592,51 грн доходу, 6500 грн заробітної плати та 600000,00 грн поворотної фінансової допомоги від ТОВ "Л.А.І."; у серпні 2021 року 12853,25 грн доходу та 6500 грн заробітної плати; у вересні 2021 року 22188,09 грн доходу та 6500 грн заробітної плати; у жовтні 2021 року 5776,47 грн доходу та 7150 грн заробітної плати; у листопаді 2021 року 8813,98 грн доходу та 11049,07 грн заробітної плати; у грудні 2021 року 18791,61 грн доходу, 8392,24 грн заробітної плати та 300000,00 грн поворотної фінансової допомоги від ТОВ "Л.А.І."; у січні 2022 року 10101,02 грн. доходу та 10522,64 грн заробітної плати; у лютому 2022 року 9537,26 грн доходу від ТОВ "Євролайф Україна ЛТД" та 10830,62 грн заробітної плати; у березні 2022 року 2618,59 грн доходу та 3692,17 грн заробітної плати; у квітні 2022 року 6053,69 грн доходу та 7299,81 грн. заробітної плати; у травні 2022 року 3562,56 грн доходу та 7204,76 грн заробітної плати; у червні 2022 року 5954,03 грн доходу та 12017,51 грн заробітної плати; у липні 2022 року 7827,89 грн доходу та 2433,33 грн заробітної плати; у серпні 2022 року 6141,32 грн доходу та 9384,49 грн заробітної плати; у вересні 2022 року 2635,29 грн доходу та 6850,97 грн заробітної плати; у жовтні 2022 року 3314,84 грн доходу та 11190 грн заробітної плати; у листопаді 2022 року 1848,09 грн доходу від ТОВ "Євролайф Україна ЛТД" та 7696,91 грн заробітної плати; у грудні 2022 року 6106,79 грн доходу та 12865,04 грн заробітної плати; у січні 2023 року 2901,31 грн доходу та 9403,6 грн заробітної плати; у лютому 2023 року 73,5 грн доходу та 6341,00 грн заробітної плати; у березні 2023 року 7460,00 грн заробітної плати.
Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 від 01.06.2023, виданої ГУ ПФУ в Хмельницькій області, пенсія останнього становить 7980,87 грн. 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Mazda CX-7. 
У ЄДРЮО, ФОП та ГФ зазначено, що ОСОБА_1 є засновником ТОВ "Хмельницька перша аптека" із часткою 100%. 
У листі АТ “Сенс Банк” від 01.06.2023 повідомив, що 27.12.2022 між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, заборгованість за яким станом на 01.06.2023  становить 314703,48 грн, з яких прострочена сума кредиту – 1817,58 грн, сума кредиту 305602,80 грн, прострочені відсотки – 3345,75 грн, поточні відсотки – 3308,15 грн, прострочена комісія 314,60 грн та поточна комісія – 314,60 грн; у листі АТ "Юнекс Банк" від 06.06.2023  повідомив, що заборгованість боржника станом на 31.05.2023 складає 173403,64 грн; у листі від 13.06.2023 АТ "Ідея Банк" повідомила боржника, що розмір заборгованості становить 172158,35 грн.  
Відповідно до даних з Бюро кредитних історій, у ОСОБА_1 наявні кредитні зобов`язання перед Ідея Банк, дата видачі кредиту – 28.07.2022, заборгованість – 165482,30 грн, поточна прострочена заборгованість – 0,00 грн, сума обов`язкового щомісячного платежу більше 5200 грн; перед Таскомбанк, дата видачі кредиту – 26.07.2022, поточна заборгованість – 116005,84 грн, прострочена заборгованість 0,00 грн, розмір щомісячного платежу – 2927,79 грн; перед Юнекс Банк, дата видачі кредиту – 16.12.2021, поточна заборгованість 163951,78 грн, прострочена заборгованість – 0,00 грн, сума обов`язкового платежу – 10020,00 грн; перед ПриватБанк, кредитна картка, сума кредиту 20000,00 грн, заборгованості немає; перед ФК “Центр фінансових рішень”, КредитМаркет, дата видачі – 26.07.2022, поточна заборгованість – 131369,65 грн, прострочена заборгованість відсутня, сума обов`язкового платежу станом на січень 2023 року – 7183,42 грн, кредит проданий, вторинний кредитор АТ “Таскомбанк”; перед ФК “Центр фінансових рішень”, КредитМаркет, дата видачі – 13.09.2021, сума  кредиту – 139658,04 грн, поточна та прострочена заборгованість відсутня, сума обов`язкового платежу станом на грудень 2021 року – 9093,81 грн, кредит проданий, вторинний кредитор АТ “Таскомбанк”. 
Разом з тим, 07.08.2023   ОСОБА_1 надав до суду додаткові пояснення до яких долучив лист АТ "Таскомбанк" від 22.06.2023 у якому повідомив ОСОБА_1 про те, що 27.01.2023  права вимоги за кредитним договором, укладеним між ним та ТОВ "ФК "ЦФР", перейшли до АТ "Таскомбанк", та станом на 21.06.2023 загальна заборгованість за вказаним кредитним договором становить 120005,83 грн (з яких заборгованість за тілом кредиту - 108965,15 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту - 2926,88 грн, річні проценти - 0,60 грн, прострочені річні проценти - 0,91 грн, щомісячні проценти - 3856,66 грн, прострочені щомісячні проценти - 4255,63 грн). 
Також, у додаткових поясненнях від 07.08.2023 (том 2, арк. 151) боржник зазначив, що оскільки доказів купівлі права вимоги АТ "Таскомбанк" до листа не надано, відсутні підстави включати АТ "Таскомбанк" як правонаступника за цими вимогами. 
До додаткових пояснень від 17.08.2023 боржником, також було долучено адвокатський запит від 07.08.2023 поданий адвокатом Лілією Зеленовською до АТ "Таскомбанк", у якому просить надати належним чином засвідчену копію договору про відступлення права вимоги від ТОВ "ФК "ЦФР" до АТ "Таскомбанк" за кредитним договором №2355904639 від 26.07.2022; повідомити, чи відбулось відступлення права вимоги від ТОВ "ФК "ЦФР" до АТ "Таскомбанк" за кредитним договором №4335624083 від 13.09.2021; якщо таке відступлення прав вимог відбулось, просить надати належним чином засвідчену копію такого договору; надати інформацію щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Таскомбанк" та належним чином засвідчену копію кредитного договору №2355904639 від 26.07.2022  та кредитного договору №4335624083 від 13.09.2021. 
У відповідь АТ "Таскомбанк" у листі від 10.08.2023 відмовив у наданні адвокату Л. Зеленовській запитуваної інформації, позаяк така інформація є банківською таємницею та може розкриватись за відповідною ухвалою суду або за наявності письмового дозволу особи, якої така інформація стосується - ОСОБА_1 . 
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13.06.2023  прийнято до розгляду заяву фізичної особи-підприємця Кучерова Анатолія Петровича про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність; призначено підготовче засідання. 
Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.08.23 відмовлено  у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується із такою ухвалою, з огляду на таке.
Згідно зі статтею 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, згідно пункту 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого втратив чинність Закон про банкрутство.
Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах зауважував, що із введенням в дію 21.10.2019 року Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.
З пояснювальної записки до проєкту Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.
Також у преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Так, згідно ст. 1 Кодексу неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець акцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексу України з процедур банкрутства не встановлена.
З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 Кодексу України з процедур банкрутства), суд зауважує, що цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.
Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеним у пунктах 44-51 постанови від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.
Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Стаття 116 КУзПБ чітко регламентує, що боржником при звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність слід зазначити конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.
Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначені частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, за якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у такій справі у разі, якщо: розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення; існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
Як убачається із позовної заяви, на підстави звернення із заявою боржник посилається на п. 4 ч. 2 ст. 115 КУзПБ, стверджуючи, що існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
Порядок та наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначені статтями 119, 120 Кодексу України з процедур банкрутства.
Частиною першою статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.
Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози.
Водночас при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.
За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність (частина третя статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства).
У відповідності до положень статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладений на заявника.
Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинен розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Водночас у будь-якому випадку на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань.
Як убачається із поданої заяви та доданих документів боржником вказані сім кредиторів та розмір зобов`язань перед ними, які в подальшому, за твердженням ОСОБА_1 , останній не зможе виконати (з врахуванням уточнюючого списку кредиторів згідно додаткових пояснень від 07.08.2023): АТ “Сенс Банк” - 314703,48 грн; АТ “Ідея Банк” - 172158,35 грн; ОСОБА_6 - 900000,00 грн; ТОВ “ФК “ЦФР” - 139658,04 грн та 131369,65 грн; АТ “Юнекс Банк” - 173403,64 грн; АТ “Таскомбанк” - 116005,84 грн; ОСОБА_3 - 19040 дол. США.
Суми заборгованості перед кредитором ФК "ЦФР" зазначено із даних, вміщених у витягу з веб-сайту Українського бюро кредитних історій, який долучений боржником до заяви. 
Разом з тим, слід ззаначити, що інформація, яка розміщена на веб-сайті є електронним доказом, а роздруківка такої інформації паперовою копією електронного доказу.
Відповідно до частин першої, другої статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Згідно вимог частини третьої статті 96 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
За змістом статті 3 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" бюро кредитних історій - це юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію (надалі - бюро); ведення кредитної історії - це діяльність бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію; "кредитна історія" - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; користувач бюро - це юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає та має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію; кредитний звіт - це сукупність інформації про суб`єкта кредитної історії, яка є повним або частковим відображенням його кредитної історії; кредитний правочин - це правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу).
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" джерелами формування кредитних історій є відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.
У статті 7 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" визначено перелік інформації, що містить кредитна історія, а саме, - це, серед іншого, наступна інформація про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: відомості про кредитний правочин (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину), суму зобов`язання за укладеним кредитним правочином, вид валюти зобов`язання, строк і порядок виконання кредитного правочину, відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином, дату виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір та стадія погашення, відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо), відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання.
У статті 11 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" визначено підстави та порядок надання кредитного звіту, а саме: бюро надають інформацію з кредитних історій у формі кредитних звітів; кредитні звіти містять усю інформацію з кредитної історії, якщо інші обсяги інформації не передбачені Положенням бюро або договором (частина 1), бюро надають інформацію, яка складає кредитні історії, виключно користувачам та іншим бюро на підставах, передбачених цим Законом (частина 3), бюро надають кредитні звіти користувачам за їх запитами на паперовому або електронному носіях на умовах, передбачених цим Законом та договором (частина 4), кредитні звіти надаються користувачам без права передачі їх або інформації, що міститься в них, третім особам (частина 5).
Відповідно до статті 13 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що міститься у його кредитній історії, а саме: кредитним звітом та інформацією з реєстру запитів (частина 1); суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що передбачена частиною першою цієї статті, шляхом звернення до бюро у порядку, визначеному Положенням про бюро (частина 2); бюро зобов`язане надати суб`єкту кредитної історії інформацію протягом двох робочих днів з дня отримання від нього відповідного запиту (частина 4).
Норми Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" не містять положень щодо порядку формування, форми та обов`язкових реквізитів кредитного звіту, наявність яких надавала б можливість ідентифікувати особу, яка відповідальна за його формування та відповідність даних самій кредитній історії.
За загальним правилом оформлення документації в частині підтвердження відповідності інформації, яку містить певний (конкретний) документ, відомостям, на підставі яких такий документ складений, відповідним належним підтвердженням є підписання документа відповідальною посадовою особою.
Проте,  роздруківка кредитної історії, яка надана боржником в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Кредитного бюро, а тому, на переконання колегії суддів, не може вважатися доказом у справі, який би підтверджував наявність та розмір кредитних зобов`язань, як про те стверджує боржник. Така ж позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.07.2022  у справі №909/937/21. 
З огляду на викладене, кредитна історія боржника, складена Українським бюро кредитних історій, не може бути належним та допустимим доказом наявності грошових вимог в силу статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Крім зазначеного вище, судова колегія зауважує, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів на конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. До аналогічного висновку дійшов і  Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 02.07.2020  у справі №916/2387/19, наведено правовий висновок, відповідно до якого факт виконання банком (фінансовою установою) свого зобов`язання щодо надання кредитних коштів може підтверджуватися меморіальним ордером, платіжними дорученнями та, як вже зазначалось, виписками з особового рахунку боржника.
Боржником надано виписки за рахунком за період з 01.04.2020  по 01.01.2021  (том 2, арк. 7-14), з 01.01.2022  по 01.01.2023  (том 2, арк.20-22), з 01.01.2021 по 01.01.2022 (том 2, арк. 23-32), проте, із них не вбачається за можливе встановити розмір грошових вимог кредиторів, зокрема, ТОВ "ФК "ЦФР".  
Жодних інших доказів щодо розміру заборгованості перед кредитором ТОВ "ФК "ЦФР" матеріали справи не містять. При цьому, у бюро кредитних історій оновлення інформації щодо суми платежів та заборгованості згідно договору від 26.07.2022  відбувалось у січні 2023 року, а щодо договору від 13.09.2021  - у грудні 2021 року, тобто, така інформація є застарілою.   
До того ж, згідно інформації, наданої бюро кредитних історій, статус кредитів боржника, укладених із ТОВ "ФК "ЦФР" - "продано", вторинний кредитор згідно коду ЄДРПОУ - АТ "Таскомбанк". А тому доводи боржника про те, що про відступлення права вимоги за кредитними договорами ФК "ЦФР" АТ "Таскомбанк" повідомив його вже після звернення до суду із відповідною заявою, відповідно він не міг знати про заміну кредитора у зобов`язанні,  суд апеляційної інстанції оцінює критично.
Аналогічно згідно листа АТ "Таскомбанк" від 22.06.2023, останнім повідомлено боржника про відступлення 27.10.2023  права вимоги ФК "ЦФР" за договором від 26.07.2023 АТ "Таскомбанк". Проте, зі змісту додаткових пояснень ОСОБА_1 від 07.08.2023 вбачається, що останній не вважає АТ "Таскомбанк" новим кредитором за договором від 26.07.2022.  
Доказів на підтвердження актуальності наданого списку кредиторів та розміру їх грошових вимог, зокрема, щодо ФК "ЦФР" та, потенційно, АТ "Таскомбанк", не надано боржником і після прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду, як от відповідей від фінансових установ, отриманих на особисте звернення боржника. 
Разом з тим, у постанові від 21.10.2020 у справі №915/26/20 Верховний Суд зазначив, що ініціювання боржником порушення справи про банкрутство свідчить про відсутність між боржником та його кредиторами спору про наявність і неоплатність боргу, оскільки сам боржник визнає ці обставини, тобто відсутній спір про право.
Відтак боржник, звертаючись до суду із заявою про власну неплатоспроможність (загрозу неплатоспроможності), одночасно цим визнає заборгованість перед кредиторами.
Проте, як стверджується із листа АТ "Таскомбанк" та додаткових пояснень боржника від 07.08.2023 (том 2, арк. 151), ОСОБА_1 заперечується на даний час факт правонаступництва АТ "Таскомбанк" за вимогами ФК "ЦФК" згідно договору від 26.07.2022. 
Вказане свідчить про наявність спору між кредитором (потенційним кредитором) та боржником щодо заборгованості останнього згідно кредитного договору від 26.07.2022, укладеного ОСОБА_1 із ФК "ЦФК". 
Таким чином, боржником не підтверджено достатніми та належними доказами ні вказаного ним переліку кредиторів, ні розміру заборгованості перед ними (зокрема, щодо кредитних договорів від 26.07.2022 та від 13.09.2021, укладених із ФК "ЦФР"). Окрім того, щодо зобов`язань за кредитним договором від 26.07.2022, укладеним із ФК "Центр фінансових рішень", вбачається спір. 
При цьому, боржником не доведено відсутності у нього, чи неможливості отримання достатніх доказів на підтвердження наявності заборгованості, які б доводили факт невиконання ним своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну неможливість такого виконання (звернення до банківських установ із відповідними запитами та формування актуального списку кредиторів із розміром заборгованості). 
Як зазначалось вище, положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.
Як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги саме неможливістю виконати зобов`язання перед кредиторами за вказаними заявником договорами, в тому числі, кредитними, тобто, підставою відкриття провадження у справі визначено п.4 ч.2 ст.115 КУзПБ.
Проте, боржником в суді першої інстанції не підтверджено належними та достатніми доказами доводів, викладених у заяві, обставин, за наявності яких законодавець обумовлює можливість відкриття провадження у справі про неспроможність, що унеможливлює суд встановити наявний обсяг заборгованості боржника перед кредиторами, а також перелік самих кредиторів, а відтак, оцінити спроможність виконання ним своїх зобов`язань, що має наслідком відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.
Разом з тим, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність в цьому випадку жодним чином не порушує права заявника, оскільки, згідно частини сьомої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом. Аналогічних висновків дійшов  Верховний Суд у постанові від 22.07.2022  у справі №909/937/21.
За наведеного, суд першої інстанції правомірно відмовив у відкриті провадження у справі про неплатоспроможність.
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими  судом обставинами справи.
Отже, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 18.08.2023 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.   
Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284  Господарського процесуального кодексу України, суд  
                          
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.08.23 у справі №924/622/23  залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.08.23 у справі №924/622/23  залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
4.  Справу № 924/622/23  повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "03" жовтня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Миханюк М.В. 

Суддя                                                                                              Саврій В.А.  

Суддя                                                                                              Коломис В.В.