ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
31 серпня 2023 року                                                                              
м. Київ                                                          
 
справа № 710/1419/21
провадження № 51-823км23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
 
головуюча                                               ОСОБА_1 ,
судді:                                                        ОСОБА_2 , 
                                                                               ОСОБА_3 ,
 
секретар судового засідання                        ОСОБА_4 ,
учасники  судового провадження:
прокурор                                                              ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції (далі - прокурор) навирок Шполянського районного суду Черкаської області від 08 червня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021250000000780, стосовно
 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у с. Сердегівка Звенигородського району Черкаської області та проживає у  АДРЕСА_1 , виправданої за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про скасування оскаржуваних судових рішень  та призначення нового судового розгляду.
Свої доводи прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції упереджено підійшов до оцінки доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, а рішення про недоведеність вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 кримінального правопорушення побудував на суперечливих та належно не перевірених доводах сторони захисту, не проаналізував їх в сукупності та взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості та достатності з усіма доказами, які наявні у матеріалах кримінального провадження та були подані стороною обвинувачення під час судового розгляду.
Стверджує, що місцевий суд, обґрунтувуючи своє рішення про виправдання, послався лише на показання обвинуваченої ОСОБА_6 , однак не надав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Також, зазначає, що місцевим судом взагалі не надано оцінки даним протоколу слідчого експерименту від 09 вересня 2021 року, проведеного зі свідком ОСОБА_7 , у ході якого останній вказав, що під час ДТП 22 липня 2021 року за кермом перебувала ОСОБА_6 .
Прокурор вказує, що недотримання судом указаних вище положень вимог закону зумовило неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню, а саме ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Посилається на те, що суд апеляційної інстанції перевіряючи законність вироку суду першої інстанції, залишив поза увагою допущені місцевим судом істотні порушення кримінального процесуального закону, проявив упередженість при аналізі доводів апеляційної скарги прокурора та оцінці доказів сторони обвинувачення, належно не обґрунтував своє рішення, та безпідставно віддав перевагу доводам сторони захисту.
Зазначає, що апеляційним судом не взято до уваги показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,  ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , якими підтверджено, що за кермом автомобіля під час здійснення наїзду на велосипедиста ОСОБА_12 перебувала саме ОСОБА_6 .
Крім того, наголошує, що апеляційний суд не взяв до уваги доводи прокурора про те, що суд першої інстанції у вироку не надав оцінку протоколу слідчого експерименту від 09 вересня 2021 року, проведеного зі свідком ОСОБА_7 .
Також, зазначає, що колегія суддів апеляційного суду всупереч ст. 350 КПК України відхилила клопотання прокурора, викладене в резолютивній частині апеляційної скарги, щодо повторного допиту свідків та дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні.
 
Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 08 червня 2022 року ОСОБА_6  визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та виправдано у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року апеляційну скаргу прокурора залишено буз задоволення, а вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 08 червня 2022 року стосовно ОСОБА_6 залишено без зміни.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувалась в тому, що вона 22 липня 2022 року близько 19:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи прав на керування вказаним транспортним засобом, рухаючись по вул.Заруддя в селі Матусів Звенигородського району Черкаської області, від вулиці Тодосія Осмачки в напрямку вулиці Заводська в світлу пору доби, в умовах необмеженої видимості , біля будинку №76, в порушення вимог п.п.2.1 а), 2.3 б), 2.9 а), 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагувала на її зміну, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для свого руху у вигляді велосипедиста, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду в попутному напрямку по її смузі руху, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотрималась безпечної дистанції та безпечного інтервалу, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди та створивши небезпеку для дорожнього руху, вчинила наїзд на задню частину велосипеда «Україна» під керуванням ОСОБА_12 .
Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист, ОСОБА_12 , отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Дії обвинуваченої  ОСОБА_6  органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.
 
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні прокурор просив задовольнити касаційну скаргу та скасувати оскаржувані судові рішення. Іншим учасникам було належним чином повідомлено про час і місце судового розгляду, але в судове засідання вони не з'явилися. 
 
Мотиви Суду
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. 
За правилами ч. 1 ст. 370 КПКУкраїни судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначаються: встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції, не дотримався вказаних вимог закону.
На думку Суду, обґрунтованими є доводи касаційної скарги прокурора про те, що апеляційний суд в ухвалі не надав належної та вмотивованої оцінки всім доводам, наведеним в його апеляційній скарзі.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість  ОСОБА_6  у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України не доведена поза розумним сумнівом. 
Не погоджуючись з виправдувальним вироком стосовно ОСОБА_6 ,  прокурор оскаржив його до суду апеляційної інстанції та у поданій апеляційній скарзі просив апеляційний суд скасувати вирок через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуальногозакону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6  винуватою за ч. 3 ст. 286-1 КК України з призначенням відповідного покарання.
Однак, апеляційний суд не проаналізував доводи апеляційної скарги прокурора та на обґрунтування свого рішення не навів достатніх мотивів, з яких доводи апеляційної скарги прокурора визнано необґрунтованими.
Як вбачається з ухвали суду апеляційної інстанції, в обґрунтування рішення про залишення виправдувального вироку суду першої інстанції без зміни, апеляційний суд поклав ті ж мотиви, якими місцевий суд обґрунтовував рішення про виправдання ОСОБА_6 , однак своїх власних висновків не зробив.
Всупереч вимогам ст. 419 КПК України, апеляційний суд належним чином не проаналізував всі доводи апеляційної скарги прокурора, не надав належної оцінки зібраним доказам, зокрема даним протоколу слідчого експерименту від 09 вересня 2021 року та показанням свідків, зокрема й тих, які були очевидцями події, не мотивував своє рішення та не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу прокурора було визнано необґрунтованою. 
Ухвалюючи рішення у цьому кримінальному провадженні, за встановлених обставин, Суд не може залишити поза  увагою та без відповідного реагування обґрунтовані доводи касаційної скарги прокурора щодо допущення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зазначене свідчить про недотримання судом апеляційної інстанції вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438КПК України є підставою для скасування ухвали цього суду.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 415 КПК України, Суд не вбачає підстав для надання оцінки всім доводам, наведеним у касаційній скарзі, яку має бути надано судом під час нового апеляційного розгляду.
За таких обставин касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційний суд повинен врахувати наведене та постановити законне й обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
 
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково. 
Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                            ОСОБА_3