Номер провадження: 33/813/518/23
Номер справи місцевого суду: 523/694/23 
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., адвоката Ільченко Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн. 
З вказаної постанови вбачається, що 06 листопада 2022 року біля 07 год. 55 хв., ОСОБА_1 , за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 253, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21051», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння рук, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)постанова суду першої інстанції не містить обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП;
2)суд першої інстанції не звернув уваги, на те, що відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_1 діяв під тиском працівників поліції, які пояснили останньому що він правопорушник, крім того відсутні свідки, які б підтвердили обставини на які посилався ОСОБА_1 ;
3)згідно Конституції України, кожний має право на захист своїх прав та інтересів, звертатися за кваліфікованою правовою допомогою захисника, ОСОБА_1 було в цьому відмовлено, як під час складання протоколу так під час судового розгляду;
4)працівник поліції зупинив ОСОБА_1 без пояснення причин зупинки, що є порушенням;
5)ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки, однак результат такого проходження працівник поліції забрав, та почав складати протокол про адміністративне правопорушення за яким ОСОБА_1 , нібито відмовився проходити такий огляд.
Представник ОСОБА_1 просить суд взяти до уваги той факт, що праця останнього пов`язана з керуванням транспортним засобом і це його єдиний на даний час засіб утримання родини. Крім того, він своєю працею допомагає державі. 
Посилаючись на такі доводи, представника ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення адвоката Ільченко Н.С, яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимогст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст.ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, допустив неповноту судового розгляду, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення.
Обґрунтовуючи свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на досліджені ним докази, які містяться в матеріалах справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №090142 від 06.11.2022 року.
Судом апеляційної інстанції повторно був досліджений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №090142 від 06.11.2022 року з якого вбачається, що 06.11.2022 року о 07:55 год. в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога, 253 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, з характерними ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук, нечітка мова, нестійка хода, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі і на місці зупинки відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. В протоколі зазначено, що додається відео 473731, однак до матеріалів справи диски приєднані не були.

Апеляційний суд зазначає, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП.
Також в матеріалах справи є Довідка з якої вбачається, що згідно інформаційного порталу Національної поліції Суходольський В.В. постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Інших доказів на підтвердження винуватості Суходольського матеріали справи не містять.
ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснював, що він на вимогу поліцейського погодився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Показник «Драгеру» показав результат у 0‰, однак такий результат не влаштував працівників поліції. Працівники поліції не надали роздруківку даного тесту, сказали, що це нічого не значить. Потім повідомили, що будуть складати адміністративний протокол про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На питання ОСОБА_1 з яких підстав вони складають протокол, коли він пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгеру», на що поліцейський став погрожувати, що якщо він і далі буде сперечатися, то вони його транспортний засіб відправлять або на штрафний майданчик або до ЗСУ.
Судом апеляційної інстанції було витребувано з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції: відеозаписи (повні, з урахуванням зупинення транспортного засобу марки «ВАЗ 21051», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ) по факту зупинення та складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (протокол серія ААД № 090142 від 06.11.2022 року), що мало місце 06.11.2022 року о 07:55 год. у м. Одесса по вул. Миколаївська дорога, 253.
Згідно відповіді Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції вбачається, що надати відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів немає можливості, оскільки вони були знищені після закінчення строку їх зберігання, який становить 30 діб згідно наказу МВС України від 18.12.2018 року.
Отже, відеозапис події відсутній, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності свідків не фіксувалась.
В суді апеляційної інстанції було допитано свідка події – ОСОБА_2 , яка пояснила наступне. Працівники поліції зупинили їх транспортний засіб. Потім запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 погодився, продув «Драгер». ОСОБА_2 , яка знаходилась біля працівника поліції, бачила, як з приладу «Драгер» вийшла роздруківка, на якій показник був 0 ‰. Потім поліцейський сказав, що це нічого не значить, вихватив роздруківку та в подальшому не надав з нею ознайомитись. Проїхати до медичного закладу ОСОБА_1 запропоновано не було. Коли він сам попросив, щоб його відвезли, поліцейський повідомив що запізно, він складає протокол. На питання чому він складає протокол, і чому не відвезуть до медичного закладу, працівник поліції сказав, що якщо вони будуть і надалі сперечатися, то він відправить транспортний засіб на штраф майданчик або на потреби ЗСУ.
Крім того, судом апеляційної інстанції було зроблено запит до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради щодо надання належним чином завірену копію акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001112, від 06 листопада 2022 року відносно ОСОБА_1 , з усіма додатками до даного акту, та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» на адресу Одеського апеляційного суду надіслало:
-заяву ОСОБА_1 , з якої вбачається, що він просив провести йому медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із конфліктом із поліцейськими, що сталося 06.11.2022 року о 08.00 год., 
-висновок щодо медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.11.2-022 року №001112, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 
-акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001112, з якого вбачається, що ОСОБА_3 06.11.2022 року о 12:25 год. пройшов огляд у КНП «ООМЦПЗ» ООР, заключний діагноз тверезий.
Відповідно до положень ст. 1 та ч. 1 ст. 2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 251 КупАП України уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів мають довести, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні  адміністративного правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння за ст. 130 КУпАП як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Апеляційний суд зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виражається у відмові особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) та керує транспортним засобом.
Частиною другою статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП – скасувати.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова