ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5573/23 Справа № 175/1787/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,
секретар Кругман А.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко Ольга Олегівна про визначення додаткового строку на прийняття спадщини (суддя першої інстанції Озерянська Ж.М.)

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко Ольга Олегівна про визначення судом додаткового строку на прийняття спадщини, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном у 2 місяці з дня набрання законної сили рішення суду.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко Ольга Олегівна про визначення судом додаткового строку на прийняття спадщини задоволено.
Визначено ОСОБА_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у 2 (два) місяці з дня набрання законної сили рішення суду.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 , сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.
Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи.
Мотивує скаргу тим, що на підтвердження обставин тривалої хвороби позивача та перебування останнього на самоізоляції, суду не було надано жодного підтвердження того, що він взагалі хворів протягом шести місяців з моменту смерті матері, що могло довести поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини.
Вказує на те, що саме по собі посилання на існування карантинних обмежень не є належним доказом, поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини.
Наголошує на тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що протягом шестимісячного строку, приватний нотаріус Гусенко Ольга Олегівна та інші установи працювали у штатному режимі, приймали відвідувачів та відбирали у них заяви, які в подальшому опрацьовували та надавали відповіді.
ОСОБА_2 просив рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні доводи своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, проте доказів його направлення відповідачам надано не було, а тому при апеляційному перегляді, суд даний відзив не враховує. У судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є рідним сином ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років померла мати позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5).
За життя ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.56).
Окрім позивача, ОСОБА_3 у померлої ОСОБА_5 була донька ОСОБА_6 .
Після смерті ОСОБА_5 , а саме 06 листопада 2020 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. звернувся ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5 (а.с.51).
В подальшому, 15 квітня 2021 року до нотаріуса звернулася ОСОБА_6 з заявою про відмову від права на прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (а.с.69).
Разом з тим, 15 квітня 2021 року ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. було подано заяву про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.65).
29 квітня 2021 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. звернувся з заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини в якому просив видати йому свідоцтво про право на спадщину на належну йому частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.84).
Однак постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О. від 30 квітня 2021 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки заяву ОСОБА_3 було отримано після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також відсутні заяви інших спадкоємців про згоду на прийняття останнім спадщини (а.с.4).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки Дніпропетровська область перебувала у «помаранчевому» рівні небезпеки у зв`язку з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та місцевими органами державної влади було запроваджено обмеження на рух у міжміських та міських перевезеннях, згідно яких перевезення здійснювалося виключно за наявності перепусток, також суд прийняв до уваги термін пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини який склав 12 дні.
Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
У відповідності до постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України введено карантин та здійснено заходи щодо зменшення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17 зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, яка є незмінною.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку, позивач зазначив, що вона хворів на простудні бронхіальні хвороби та знаходився на самоізоляції Також вказував на відсутність міжміських та міських перевезень, у зв`язку із запровадженням в країні карантину.
Крім того, строк який він пропустив, є незначним, оскільки із заявою до нотаріуса за місцем відкриття спадщини він звернулася 29 квітня 2021 року, а спадкодавець, його мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач, як спадкоємець за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_5 , пропустив на незначний термін установлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на момент її смерті і до подання заяви про прийняття спадщини в країні діяли певні карантинні обмеження, що ускладнювало право позивача у визначений законом строк звернутись із відповідною заявою до нотаріуса. Крім того, існували обмеження в роботі громадського транспорту.
При цьому поважність причин пропуску строку позивачем для подання заяви про прийняття спадщини підтвердженні належними та допустимими доказами, яка судом вірно оцінено відповідно до положень статті 89 ЦПК України.
Отже, стан введення в країні карантинних обмежень саме і є непереборною обставиною, що виникла незалежно від його волі, пов`язана з істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини. Крім того, запроваджений на всій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України вірусу COVID-19 також обмежив дії спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини.
Доводи відповідача, що позивачем не надано доказів хвороби, суд вважає, безпідставними, оскільки як було вказано у позовній заяві, позивач лікувався вдома та не хотів бути на стаціонарному лікуванні.
Надані відповідачем до апеляційної скарги фото з соціальних мереж не можуть бути належними доказами, оскільки вказана на них дата підтверджує тільки коли саме вона була завантажена до соціальної мережі.
Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Судді:                                                                                О.В. Халаджи

                                                                               О.Д. Канурна

                                                                               Т.В. Космачевська
                                                                                                                                                        
Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                 О. В. Халаджи