Номер провадження: 22-ц/813/1553/23 
Справа № 947/22250/19
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря – Триколіч І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» та засновника, члена Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» ОСОБА_1 та членів Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» Сікорського Олександра Борисовича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» про захист прав споживача, стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
У вересні 2019 року позивач ОСОБА_5 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27», в якому просила стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» на її користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 у розмірі 23203,00 грн.; стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» на її користь моральну шкоду у розмірі 1564,00 грн., судові витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 6000 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником вищевказаної квартири, яка розташована на першому поверсі багатоповерхового будинку. 03 липня 2019 року квартиру позивача було залито водою з нечистотами з каналізаційної труби підвалу /внутрішньо-будинкових мереж водовідведення/, що підтверджується актом про залиття квартири від 04.07.2019р.
Позивач вважала, що залиття квартири відбулося з вини ЖБК «Приморський-27», який є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_2 . За результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, було отримано висновок судового експерта Одеської філії ТОВ «Київська Незалежна Судово-Експертна установа» Максюти В.В. від 22.07.2019р. №0153, відповідно до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт квартири становить 23203,00 грн., у зв`язку із чим позивач просила стягнути вказану суму з відповідача.
Крім матеріальної шкоди позивачу також було завдано і моральну шкоду, яка полягала в порушенні права власності позивача, оскільки внаслідок залиття квартири каналізаційними стоками, позивач, яка є непрацездатною особою, пенсіонером, у віці 78 років зазнала переживання та страждання з приводу того, що залиття квартири створило для позивача та її сім`ї дискомфорт та нервове напруження, підвищення тиску, серцебиття, оскільки на протязі тривалого часу необхідно було вичерпувати нечистоти з ванної та унітазу, голова правління кооперативу не реагував, не надав своєчасно ключі від підвалу для усунення засмічення, відмовився складати акт, фактично сантехнік прийшов лише у 19.00 годин та у підвалі будинку усунув засмічення, останні постійно відчувають в квартирі сирість, плісняви та неприємний запах, які є шкідливими для здоров`я. ЖБК «Приморський-27» відмовляється добровільно відшкодувати заподіянні матеріальні збитки або ж провести ремонтно-будівельні роботи. Крім того, позивачем було затрачено немало зусиль для вирішення питання проведення експертизи, збору документів для підтвердження розміру шкоди, звернення до суду, тому моральну шкоду позивач оцінює в сумі 1564,00 грн.
Також, позивач просила стягнути з ЖБК "Приморський-27" витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн. та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ЖБК «Приморський-27" про захист прав споживача, стягнення майнової та моральної шкоди задоволено. Стягнено з ЖБК «Приморський-27» на користь ОСОБА_4 внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 відшкодування вартості майнової шкоди в розмірі 23203 грн, відшкодування моральної шкоди в розмірі 1564 грн, вартості витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 6000 грн, у загальному розмірі – 30767 грн. Стягнено з «Приморський-27» на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ЖБК «Приморський-27». 
В апеляційній скарзі ЖБК «Приморський-27» просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкових висновків щодо необхідності задоволення позову, оскільки затоплення відбулось у зв`язку із вибиттям системи « ОСОБА_6 » у загальну систему водовідведення.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги членів ЖБК «Приморський-27». 
В апеляційній скарзі засновника, члена Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» ОСОБА_1 та членів Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкових висновків щодо необхідності задоволення позову, оскільки затоплення відбулось у зв`язку із вибиттям системи « ОСОБА_6 » у загальну систему водовідведення.

Сповіщення сторін.
У судове засідання, призначене на 07 червня 2023 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 19 червня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди скасуванню з закриттям провадження в цій частині.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що первісний позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 1518 від 06.06.2008 року, про що свідчить реєстрація права власності від 23.06.2008 року (т. 1, а.с.116).
ОСОБА_4 , якого визнано правонаступником позивача, став власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.10.2020 року, проживає та зареєстрований по даному адресу з 05.09.1997 року (а.с.16, т.2).
Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не є членами ЖБК "Приморський-27".
Будинок АДРЕСА_2 знаходиться на балансі та обслуговується Житлово-будівельним кооперативом «Приморський-27», що вбачається із п.1.1 Статуту ЖБК, затвердженого протоколом загальних зборів членів кооперативу від 15.08.2016 року, яким передбачено, що кооператив створений для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення та утримання прибудинкової території за рахунок внесків членів ЖБК та за рахунок інших доходів, передбачених законодавством (т.1, а.с.16).
Перелік видів діяльності ЖБК – забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території, сприяння мешканцям будинку в отримані комунальних та інших послуг /п.2.3 Статуту/.
Всі власники квартир, жилих чи нежилих приміщень будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності/п.7.2 Статуту/
Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 382 Цивільного кодексу України, ст. 4 та 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визнано, що власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна: допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.
Згідно п.1.3 Статуту ЖБК є кооперативом обслуговуючого типу.
Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності.
Згідно із п. 9.1, 9.2, 9.6, 9.7 статуту ЖБК має право: визначати порядок експлуатації і ремонту будинку та прибудинкових територій; здійснювати господарську діяльність, пов`язану з утриманням будинків і прибудинкової території відповідно до мети, діяльності, передбаченої статутом, укладати договори з юридичними та фізичними особами; ЖБК зобов`язаний забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан будинку і санітарний стан прибудинкової території; ЖБК зобов`язаний здійснювати ремонт будинку у встановленому порядку.
Матеріали справи містять письмову заяву представника відповідача по іншій справі, з якої вбачається, що ЖБК «Приморський-27» як балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 , укладено відповідні договори з виконавцями послуг для забезпечення мешканців будинку житлово-комунальними послугами (т.1, а.с.117).
Відповідно до п. 9.10 Статуту кооператив зобов`язаний здійснювати контроль за виконанням договірних зобов`язань підприємствами і фізичними особами, що здійснюють ремонт будинку, інших будівель і споруд ЖБК, прибудинкової території, надають комунальні послуги.
Судом також правильно встановлено, що у 2013 році позивач ОСОБА_5 зверталась до голови правління ЖБК «Приморський-27» з заявою про прийняття її в члени кооперативу та укладення з нею договору про надання житлово-комунальних послуг.
27 липня 2014 року загальними зборами ЖБК «Приморський-27» заяву ОСОБА_5 було розглянуто та вирішено прийняти власника квартири АДРЕСА_1 в члени кооперативу, але за умови сплати боргу за квартиру.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено частково, дії кооперативу щодо відмови позивачу у прийнятті до кооперативу було визнано неправомірними, однак з позивача на користь кооперативу стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 5618,72 грн. (т. 1, а.с.113).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, рішення загальних зборів ЖБК «Приморський-27» від 27.07.2014 року визнано незаконним та скасовано (т.1, а.с.106).
Таким чином, з вищенаведеного можливо зробити висновок, що ОСОБА_5 не є членом кооперативу ЖБК «Приморський-27», однак є власником квартири, а усі власники квартир, жилих чи нежилих приміщень будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до статуту Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27», який є обслуговуючим кооперативом, якщо власник квартири чи нежилого приміщення не є членом ЖБК, то з ним укладається договір на відшкодування витрат по утриманню будинку і прибудинкової території та оплату комунальних послуг.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що на час розгляду справи у суді між позивачем та кооперативом відсутній договір на відшкодування витрат по утриманню будинку і прибудинкової території, проте позивач фактично користується комунальними послугами та частково несе витрати по сплаті комунальних послуг відповідно до показників лічильників за водопостачання, електропостачання та газопостачання, тобто є споживачем комунальних послуг.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця – надання послуг вчасно та відповідної якості. Тобто, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою від звільнення споживача, який фактично отримує послуги від оплати за них, а обов`язком виконавця – надання послуг вчасно та відповідної якості, та укладення договору зі споживачем.
Відповідно до Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України в редакції від 26.11.2012 року, зокрема у п.20.2 щодо профілактики каналізаційних мереж, встановлено, що житлово-експлуатаційні організації і житлово-будівельні кооперативи зобов`язані щомісяця робити огляд домової каналізаційної мережі, щоб запобігти її засміченню; не рідше як два рази на рік здійснювати профілактичне прочищення або промивання внутрішньобудинкової каналізаційної мережі; вчасно усувати засмічення домової каналізаційної мережі.
Предметом даного спору є стягнення з відповідача майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири позивача 03.07.2019 року нечистотами з каналізаційної труби підвалу (внутрішньо-будинкових мереж водовідведення).
Обґрунтовуючи підстави звернення до суду представник позивача зазначає, що фактом залиття квартири позивачу та членам її сім`ї спричинено відповідну шкоду: матеріальну, яка пов`язана із необхідністю усунення наслідків залиття шляхом проведення відповідних відновлювальних робіт в квартирі, та моральну, яка полягає у негативних емоціях і переживаннях з приводу залиття квартири та пошкодження майна, пов`язані з цим додаткові зусилля для відновлення попереднього становища.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.
Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити саме завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.
Судом першої інстанції встановлено, що ЖБК «Приморський-27» є юридичною особою, керується у своїй діяльності статутом, відповідач ОСОБА_1 з 2013 року є керівником обслуговуючого кооперативу, договірні відносини між сторонами відсутні.
З матеріалів справи та пояснень, наданих учасниками процесу вбачається, що доступ до внутрішньо-будинкових мереж водовідведення, розташованих у підвалі житлового будинку, зокрема каналізаційної труби, мав голова правління ОСОБА_1 .
Представник позивача посилається на те, що ЖБК «Приморський-27» не забезпечує належне утримання будинку та прибудинкової території, не проводить профілактичних оглядів та профілактичного обслуговування, прочищення водопровідно-каналізаційних систем житлового будинку по АДРЕСА_2 , ухиляється від укладення договору з ОСОБА_5 про утримання майна.
Із пояснень представника позивача вбачається, що 03 липня 2019 року ОСОБА_4 , як наймач квартири, поставив до відома голову правління ЖБК «Приморський-27» - Крючкова Р.О. щодо залиття квартири та просив прибути на місце аварії, вжити своєчасних заходів для усунення причин аварії та скласти акт про аварію (затоплення). Однак, голова ЖБК «Приморський-27» - ОСОБА_1 відмовився прибути на місце аварії, вжити своєчасно заходи про усунення причин аварії та скласти акт про аварію (затоплення).
У судовому засіданні у суді апеляційної інстанції голова ЖБК "Приморський-27" (на час розгляду справи у суді першої інстанції) підтвердив факт того, що він відмовився складати акт щодо залиття у зв`язку з неприємними стосунками з позивачем, не був присутнім при експертному огляді квартири та підвалу судовим експертом, також відповідач у судовому засіданні пояснив, що дійсно він та сантехнік має доступ до підвалу.
Також, відповідач заперечуючи проти позову у судовому засіданні пояснив, що оскільки квартира належить ОСОБА_4 , то згідно п.7.4 Статуту кооперативу в зоні його експлуатаційної відповідальності знаходяться каналізаційні труби у квартирі та позивач самостійно повинен викликати майстрів та усувати в квартирі ушкодження, спеціаліст-сантехнік ЖБК "Приморський" не зобов`язаний усувати засмічення у квартирі позивача, це не є зоною його відповідальності. Проте, будь-якими доказами не підтверджено, що причиною залиття нечистотами стало засмічення щодо несправності сантехнічного обладнання саме у квартирі позивача, навпаки встановлено засмічення у каналізаційних внутрішньо-будинкових трубах підвалу.
Відповідач наголошує, що стояк, який було засмічено, відводить каналізаційні стоки від 10 квартир, позивачі вичерпували нечистоти з ванної кімнати та виливали їх у під`їзд, на сходову клітину, у шафу ліфту та розливали на плити перед під`їздом, чим порушували санітарні норми, але вказані пояснення свідчать також про об`єм та тривалість залиття фекальними масами.
Також, відповідач зазначає, що у грудні 2016 року кооперативом було подано заявку на встановлення до квартири позивача системи " ОСОБА_6 ", та у січні 2017 року систему було встановлено, проте ОСОБА_4 самовільно вибив " ОСОБА_6 " у каналізаційний стояк, порушивши систему каналізації, тому ЖБК "Приморський" не несе відповідальності за самовільні дії ОСОБА_4 , порушення ним системи каналізації та затоплення його квартири.
Однак, доводи відповідача щодо встановлення системи " ОСОБА_6 " та самовільних дій ОСОБА_4 щодо вибивання системи " ОСОБА_6 " та порушення системи каналізації нічим не підтверджено, окрім копії рахунок-фактури від 19.12.2016 року та акту виконаних робіт від 19.01.2017 року ТОВ "Інфокс" щодо вартості робіт з відновлення послуг водовідведення по кв. АДРЕСА_1 (т.2, а.с.26). Проте, факту встановлення системи " ОСОБА_6 ", причинного зв`язку між відновленням послуг водовідведення у січні 2017 року та фактом залиття квартири позивача 03.07.2019 року суду не доведено, за останні 5 років факту залиття квартири позивача нечистотами не виявлено.
Відповідач, надаючи пояснення у судовому засіданні та стверджуючи різні факти, не надав суду жодних доказів, які б підтверджували його позицію. Зокрема, не надавав клопотання про виклик свідків, про призначення експертизи, відмовився складати акт та проводити огляд квартири разом із сантехніком або судовим експертом з метою встановлення причини залиття квартири, та надання експерту своїх заперечень та перевірки їх на місці події.
Таким чином, опис події, що трапилась, причини залиття, наслідки залиття, перелік приміщень, що було ушкоджено, вартість майнової шкоди, вказані обставини не спростовано відповідачем під час розгляду справи, належних та допустимих доказів не надано.
Судом було досліджено два акти по факту залиття спірної квартири від 03.07.2019 року та від 04.07.2019 року, складені та підписані власником та наймачем квартири ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та громадянами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були свідками факту залиття квартири АДРЕСА_1 та підтвердили складання та підписання цього акту, з якого вбачається, що 03.07.2019 року близько о 10 00 годин ранку відбулося залиття вищевказаної квартири нечистотами з каналізаційної труби /внутрішньо-будинкових мереж водовідведення/. Вода з каналізаційного стояка з нечистотами переливалася через унітаз, розташований у туалеті та залила коридор, кухню, ванну кімнату та частково внизу стіни житлової кімнати. Ванна була заповнена нечистотами (фекальні маси). Причиною залиття квартири вказано засмічення стояка каналізаційної труби у підвалі будинку під квартирою ОСОБА_5 , що стало причиною припинення водовідведення, накопичення і підняття рівня нечистот в трубі каналізації через злив нечистот з верхніх поверхів мешканцями будинку, що спричинило виток нечистот через сантехнічні прилади квартири АДРЕСА_1 .
Також, зазначено, що спеціаліст-сантехнік ЖБК «Приморський-27» - Дойчев М.Д., приблизно о 19 00 годин прибув на місце та усунув засмічення стояка каналізаційної труби у підвалі будинку до 19.40 годин, після чого з внутрішньо-домової каналізаційної труби нечистоти відразу злилися в систему каналізації.
Вказаними актами підтверджено факт та причину залиття квартири, та зазначено, що голова Правління ЖБК «Приморський-27» ОСОБА_1 на місце аварії не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідав, складати та підписувати акт про залиття квартири відмовився, будь-яких заходів для усунення аварійної ситуації не здійснив, участі у експертному дослідженні наявності та розміру шкоди не приймав./а.с.24/.
Акт складається в результаті обстеження квартири, підписується усіма особами, відмова від підпису складеного акта з боку винної сторони не впливає на його чинність. У такому випадку у акті має бути зазначено, що згадана особа відмовилась підписувати складений акт, що і було зазначено в акті від 03.07.2019 року.
За змістом частини другої статті 1166 ЦК України у справах щодо завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач.
Суд першої інстанції правильно погодився з доводами сторони позивача про те, що відповідальність за завдану позивачу майнову шкоду внаслідок залиття квартири позивача з причини неналежного стану каналізаційної системи будинку несе відповідач, оскільки є балансоутримувачем житлового будинку та виконавцем послуг з утримання будинку і прибудинкової території, його зобов`язано утримувати в належному технічному стані житловий будинок і проводити його поточний ремонт.
Технічне обслуговування житлових будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних, каналізаційних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.
Зі змісту ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч.2 ст.24 цього Закону балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.
Мешканці будинку обслуговують внутрішньо квартирні мережі, лінія розділу між загально-будинковими та внутрішньо-квартирними мережами водопостачання проходить на ввідному вентилі, який встановлений у квартирі. Лінія розділу між загально-будинковими та внутрішньо-квартирними мережами водовідведення проходить на зливному отворі раковини /умивальника, ванни тощо/.
Відповідно п.7.4 Статуту ЖБК "Приморський-27" встановлено, що у зону експлуатаційної відповідальності власників квартир, жилих чи нежилих приміщень входять труби холодного та гарячого водопостачання, каналізації і центрального опалення від площини підлоги квартири, жилого чи нежилого приміщення до площини підлоги квартири, жилого чи нежилого приміщення верхнього поверху.
04 липня 2019 року власником та наймачем квартири ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 також було складено повний третій акт про аварію /залиття квартири/, яким підтверджено факт та причину залиття квартири, та безпосередньо зафіксовано усі пошкодження, які були виявлені внаслідок залиття квартири каналізаційними нечистотами.
Представник позивача ОСОБА_11 звертає увагу суду на тривалість аварії у часі у період з 10:00 годин ранку та до 19:40 годин увечері до усунення засмічення стояка сантехніком ОСОБА_12 , який письмово підтвердив, що причиною залиття квартири позивача стало засмічення колена труби каналізації, розташованої в підвалі будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , що вбачається із протоколу опитування від 04.07.2019 року та також в експертному дослідженні зазначено, що в присутності сантехніка ОСОБА_12 візуально обстежена ділянка внутрішньо-будинкової каналізаційної мережі в підвалі під приміщенням квартири АДРЕСА_3 та сантехніком показані місця організації прочисток на каналізаційних мережах в підвалі для можливості оперативної ліквідації аварії, яка сталася 03.07.2019 року.
Представник позивача пояснив, що у зв`язку з тим, що відповідач відмовився прибути на місце аварії, вжити заходів про усунення причин аварії та скласти акт про аварію (затоплення), а також самоусунувся від встановлення причин та наслідків аварії, Акти про затоплення квартири було складено у його відсутності та підписано свідками події ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які вказаний факт підтвердили у судовому засіданні у суді першої інстанції.
Голові правління ЖБК «Приморський-27» ОСОБА_1 надсилався лист з пропозицією та запрошенням для складання та підписання вказаного акту який не було отримано (т.1, а.с.31-32).
Після складання трьох актів залиття квартири, їх разом із технічним паспортом та фотокартками було надано експерту для дослідження причин залиття квартири та завданого розміру шкоди.
Висновком експертного дослідження судового експерта Одеської філії ТОВ «Київська Незалежна Судово-Експертна установа» Максюти В.В. від 22.07.2019 р. № 0153 встановлено: причиною затоплення каналізаційними стоками (фекальними масами) приміщень квартири АДРЕСА_1 , яке відбулось 03.07.2019 р. є засмічення в місті вигіну ділянки вертикальної (стояк) та горизонтальної (лежак) внутрішньо-будинкової каналізації підвалу, розташованої під кв. АДРЕСА_1 , де утворилась пробка, яка привела к повному припиненню каналізаційних стоків. В результаті внутрішнього тиску в каналізаційному трубопроводі, каналізаційні стоки верхніх поверхів не могли пройти через систему і почали виливатися через унітаз на підлогу кв. АДРЕСА_1 , розташованої на першому поверсі. В результаті фекальних витоків з унітазу були залиті підлоги та місця під плінтусами, а також нижня частина стін приміщень туалету, коридору та двох житлових кімнат. В приміщеннях квартири відчувається насичений запах нечистотами.
Відповідно до Акту про аварію (залиття квартири) від 04.07.2019р. в результаті витоку 03.07.2019р. каналізаційних стоків (фекальних мас) внутрішньо-будинкової каналізації через унітаз прим.5 кв.№2 були затоплені приміщення «1,2,3,5» та нанесено шкоду сифону ванни прим. «6» кв.№2 житлового будинку АДРЕСА_2 . Приміщення потребують виконання окремих видів ремонтно-відновлювальних робіт; вартість майнової шкоди заподіяної внаслідок залиття приміщень «1,2,3,5,6» квартири АДРЕСА_1 , з урахуванням 40% фізичного зносу на вартість будівельних матеріалів становить 23 203 гривень (т.1, а.с.45).
Крім того, у висновку судового експерта зазначено, що обстеження спірної квартири проведено 04.07.2019 року, тобто відразу після затоплення квартири фекальними масами 03.07.2019 року, в присутності власника квартири ОСОБА_5 , її представника ОСОБА_11 , наймача квартири ОСОБА_4 та сантехніка ЖБК "Приморський-27" ОСОБА_12 . Також зазначено, що в присутності сантехніка ОСОБА_12 візуально обстежена ділянка внутрішньо-будинкової каналізаційної мережі в підвалі під приміщенням квартири АДРЕСА_3 та сантехніком показані місця організації прочисток на каналізаційних мережах в підвалі для можливості оперативної ліквідації аварії, яка сталася 03.07.2019 року (т.1, а.с.46, 58).
Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердили факт залиття 03.07.2019 року квартири позивача та надання допомоги шляхом вибирання нечистот відрами та виливання за межі парадної у палісадник, зазначили, що позивач неодноразово телефонував голові правління, та якщо би останній о 10.00 годині перекрив стояк, то об`єми залиття було зменшено, сантехнік прийшов лише о 19.00 год., оглянув ванну кімнату позивача, не знайшов причин засмічення та разом з позивачем та ОСОБА_10 пішли до підвалу, усунули засмічення та через 40 хвилин залиття припинилось, іншого сантехніка не можливо було покликати, оскільки відсутній доступ до підвалу. Також, підтвердили факт підписання актів залиття квартири позивача та протоколів опитування.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що 03.07.2019 року приблизно о 10.00 год. йому зателефонував його шкільний друг, позивач по справі та повідомив, що його квартиру заливає нечистотами з ванної кімнати, просив допомоги, він прийшов та разом з знайомими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 допомагали вичерпувати фекальні води та виливати у палісадник, підняли ковролін та застелили дерев`яну підлогу плівкою для зменшення пошкоджень, позивач неодноразово телефонував до голови кооперативу та сантехніку, але останній прийшов лише у 19 00 годин. Позивач, сантехнік і свідок пішли разом до підвалу, де сантехнік турбінкою в їх присутності вирізав віконце в трубі, витягнув пробку засмічення та поступлення води у ванну кімнату позивача відразу припинилося, провітрювали приміщення у зв`язку із запахом нечистот та літньою температурою повітря 29 градусів, свідок пішов додому у 21.00 годин. Підтвердив складання та підписання актів та протоколів опитування.
Як роз`яснено у Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні дослідження; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертного дослідження; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
Судом першої інстанції правильно не встановлено обставин недотримання вимог закону судовим експертом Максютою В.В. при складанні висновку експертного дослідження № 0153 від 22.07.2019 року або обставин, які виключають його участь у проведенні дослідження.
Відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» судові експерти мають право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб.
Згідно з п. 1.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мінюсту від 08.10.1998 р. №53/5, за дорученням юридичних і фізичних осіб виконуються експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються у письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України.
Судом першої інстанції вмотивано встановлено, що дослідження проведено судовим експертом Максютою В.В. який має вищу технічну освіту, за фахом інженер-будівельник, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями - дослідження об`єктів нерухомості, будматеріалів, конструкцій та відповідних документів, визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд, свідоцтво № 1662, термін дії до 23.12.2019 року, стаж експертної роботи з 11 жовтня 2013 року.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.
Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України.
З урахуванням вищевказаних вимог процесуального закону, установлених судом обставин справи, з огляду на те, що висновок експертного дослідження одержаний у порядку, встановленим законом, суд вважає наданий позивачем висновок судового експерта належним, допустимим і достатнім письмовим доказом у розумінні ст.76 ЦПК України, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну.
Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що належними і допустимими доказами доведений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між завданими збитками і діями відповідача.
Представник відповідача, будучи не згодний з висновком, не надав суду жодних доказів щодо невірності, неповноти або наявності суперечності матеріалам справи або сумніви в його правильності, тим самим висновок експертного дослідження не спростовано, крім того, у разі незгоди з вартістю матеріального збитку, завданого залиттям квартири позивача, сторона відповідача мала можливість заявити клопотання щодо проведення судової експертизи, чого зроблено не було. Суд може призначити експертизу за наявності одночасно двох обов`язкових умов – необхідності наявності спеціальних знань для встановлення обставин та відсутності взагалі висновку або сумнівності наданого стороною висновку експерта, який у даній справі не спростовано за ознаками сумнівності або відсутності спеціальних професійних знань судового експерти ОСОБА_15 .
Відповідно рахунку № 101 від 09.07.2019 року та дублікату квитанції від 10.07.2019 року ОСОБА_5 за проведення будівельно-технічного дослідження було сплачено 6000 грн (т.1, а.с.21-22).
Будь-яких доказів, які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності висновку експертного дослідження, чи доказів пов`язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, який його складав, сторонами надано не було, а тому суд вважає його обґрунтованим і таким, що не суперечать матеріалам справи, і може бути принятим до уваги судом при ухваленні рішення.
Враховуючи той факт, що ЖБК «Приморський-27», як балансоутримувач, не забезпечив належне утримання будинку, не проводив профілактичних оглядів та профілактичного обслуговування, прочищення водопровідно-каналізаційних систем будинку по АДРЕСА_2 , що стало причиною засмічення каналізації, , що з свою чергу стало причиною наповнення каналізаційної труби та витоку нечистот через унітаз та ванну в приміщення позивача, при цьому доступ до підвалу, до систем водо-каналізаційних труб має безпосередньо керівник ЖБК "Приморський-27", однак початок залиття почався приблизно о 10.00 години, а доступ до підвалу було здійснено сантехніком лише о 19.00 год., проте керівника ЖБК "Приморський-27" про факт залиття було сповіщено своєчасно.
Тому, факт залиття квартири, пошкодження майна ОСОБА_4 та протиправна поведінка відповідача дійсно спричинили позивачу майнову шкоду.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.
Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позивач посилався на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що в результаті залиття квартири нечистотами, необхідністю прилагати зусілля по відновленню первісного становища, позивача було позбавлено повноцінної життєдіяльності, що викликало у нього появу негативних психологічних переживань, як порушення морального стану та неможливість продовження повноцінного активного життя.
Розмір спричиненої моральної шкоди, яка заподіяна незаконною діяльністю відповідача він оцінює в розмірі одного прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб в розмірі 1564 гривні, які підлягають стягненню з відповідача.
Однак апеляційний суд погодитись з такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. Процесуальне правонаступництво – це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за яким до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Допускається правонаступництво у справі за позовами про право, яке за своєю природою є майновим та тісно не пов`язані з особою суб`єкта.
Також, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.
Згідно із ч. 3 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.
Апеляційним судом інстанції встановлено, що право на відшкодування моральної шкоди нерозривно пов`язане з особою спадкодавця ОСОБА_16 і не було присуджено судом за її життя, а тому не підлягало спадкуванню ОСОБА_4 .
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Враховуючи вищевикладене, оскільки правовідносини в частині стягнення моральної шкоди не підлягають правонаступництву, то провадження у справі в частині відшкодування моральної шкоди необхідно закрити.

Щодо доводів апеляційної скарги.
Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржники не довели обставини, на які посилались як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надали.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що причина затоплення відбулась у зв`язку із вибиттям системи «Крот» у загальну систему водовідведення, то колегія суддів зазначає, що затоплення відбулось у липні 2019 року, а встановлення системи « ОСОБА_6 » у січні 2017 році, а тому апеляційний суд вважає, що відсутній причино-наслідковий зв`язок між вказаними подіями, скаржники доказу такого зв`язку не надали ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції.
Наведені в апеляційних скаргах інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Твердження скаржників в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Керуючись ст. ст. п. 7 ч. 1 ст. 255, 367, 368, 374, 375, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» задовольнити частково.
Апеляційну скаргу засновника, члена Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» ОСОБА_1 та члена Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» ОСОБА_7 задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2021 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-27» про стягнення моральної шкоди закрити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 19 червня 2023 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        С.М. Сегеда

                                                                       А.І. Дришлюк