ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5542/23 Справа № 212/5593/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/5593/22 за позовом   ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з апеляційною скаргою ОСОБА_1   на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Чайкіна І.Б., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів. Зазначила, що між нею та відповідачем було укладено договір підряду №210520222 від 21.05.2022р. Предметом вказаного договору було виконання робіт щодо виготовлення дивану «надута стяжка», крісла та пуфа, згідно технічного завдання. Загальна вартість робіт складає 57000 грн., строк виконання робіт 25 робочих днів з моменту отримання виконавцем матеріалів і становить не пізніше 24.06.2022 року. На виконання умов договору на першому етапі було попередньо внесено оплату в розмірі 28500 грн.. В серпні 2022 року замовлення не було виконано, у зв`язку з чим укладено додаткову угоду від 19.08.2022 року, у відповідності до якої сторони погодили повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 28500 грн. позивачу до 01.09.2022 року. У якості замовлення пуфа було сплачено 1900 грн.. Згідно додаткової угоди від 22.09.2022 року сторони домовилися про повернення грошових коштів у розмірі 1900 грн. до 02.09.2022 року. Проте станом на день звернення до суду грошові кошти не повернуті, замовлення не виконано, договір не розірваний. 
У зв`язку з наведеним позивач просила: розірвати договір підряду №21052022 від 21.05.2022 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 та нею; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь грошові кошти, внесені у якості попередньої оплати в сумі 28 500 грн. за додатковою угодою від 19.08.2022 року, у розмірі 1900 грн. за додатковою угодою від 22.08.2022 року; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 6 324, 66 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 57000 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

ФОП ОСОБА_2 подав до ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості. В обґрунтування вказав, що сторонами не заперечується факту укладання договору підряду №21052022. Загальна вартість робіт 57 000 грн. Станом на 16.08.2022 року замовлення позивачки було виконано, однак остання відмовилася підписувати акт приймання – передачі виконаних робіт, мотивуючи це затримкою виготовлення замовленню, а також «не відповідає її уявленню». Відповідно до Додатку № 3 Постанови КМУ від 19.03.1994 року за № 172 вказаний товар належної якості, не підлягає обміну та поверненню. У відповідності до цивільно – процесуального законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином згідно умов договору. Заборгованість позивачки складає 28500 грн.. У зв`язку з невиконанням позивачкою повної сплати за виготовлене замовлення, вона також має понести відповідальність у виді сплати 3% річних і інфляційних витрат та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ з 16.08.2022 року ( дата доставки товару) по день звернення до суду.
Просив стягнути з ОСОБА_1 28 500 грн. – суму основного боргу, інфляційні витрати – 1 594, 86 грн.; 3 565, 93 грн. – штрафні санкції; 215, 50 грн. - 3% річних та 10 000 грн. – витрати на правову допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, ухваливши рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд визнав додані до позову скріншоти переписки у Viber фрагментовними, у зв`язку з чим до апеляційної скарги долучено повну послідовну переписку з відповідачем у послідовному та хронологічному порядку. Суд не врахував очевидну невідповідність заявленого в замовлені товару (фото) з фактично виконаним замовленням. До матеріалів справи було долучено для порівняння фото зі сторінки Instagram відповідача, під яким було оформлено замовлення і фото фактично виготовленого дивану. Органолептично очевидно, що виготовлене замовлення явно відрізняється від того, що зображено на фото (непропорційні розміри виробу, несиметричні стяжки, відсутність в нижній частині декоративних елементів), що і стало причиною відмови у прийнятті нею (позивачем) товару. Проте, суд не врахував дані обставини, зазначивши про відсутність висновку експерту. Крім того, відповідачем було порушено строки, які визначені як у договорі, так і в приватних повідомленнях. Відповідно до п. 2.1. Договору встановлені строки 25 робочих днів з моменту отримання матеріалів виконавцем. П. 2.3. Договору визначено, що за згодою сторін строки можуть бути подовжені за умови підписання додаткової угоди. П. 3.6. Договору визначено, що внесення попередньої оплати Замовником є підтвердження всіх істотних умов виконання договору. Окрім цього, при замовлені в соціальній мережі Instagram у приватних повідомленнях представником відповідача було названо строк виконання робіт – до 18.06.2022 року. У вказаний день (18.06.2022 року) було отримано повідомлення в соціальній мережі Instagram про готовність виробу не пізніше, як до 27.06.2022р. Позивач 22.07.2022 року ще раз запитала про строки виконання робіт, але при цьому відповіді не отримала. Моральні страждання спричинені неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором підряду полягають у тому, що весь період очікування починаючи з травня 2022 року позивач була вимушена жити без будь-яких меблів, що продовжує і далі спричиняти їй моральних страждань. Крім цього, при внесені виробу до квартири відповідачем було пошкоджено дверну фурнітуру. Відповідач часто не виходить на зв`язок, періодично обіцяє повернути кошти, але цього не відбувається. Враховуючи різницю курсу долара до гривні, станом на внесення передоплати ця сума стала суттєво меншою в доларовому еквіваленті, що також спричиняє позивачу психічні страждання. В соціальній мережі Instagram, де і відбувся перший контакт з відповідачем вона залишила відзив у коментарях, проте цей відзив було видалено, а її сторінку заблоковано відповідачем, що також нанесло їй моральну травму. 

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 просив про залишення рішення суду без змін, а скарги – без задоволення. В обґрунтування вказав, що замовлення було виконано та доставлено на адресу позивача 16.08.2022 року. Позивач відмовилась підписувати акти приймання-передачі, оскільки замовлення не відповідало її уявленню, однак, воно повністю відповідало умовам договору підряду, підписаному сторонами. Додаткових угод про повернення коштів підписано не було. До позовної заяви не було надано жодних матеріалів порівняння фото. Перед доставкою позивачу також було направлено фото виробу, та вона знала, який товари їй повинні доставити. Нею не складено акту невідповідності, не направлено претензії на адресу відповідача. Щодо штрафних санкцій, зазначає про наявність обставин непереборної сили внаслідок введення режиму воєнного стану, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1. Щодо моральної шкоди, то її розмір є необґрунтованим.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач просить скасувати та викладає доводи щодо незаконності рішення лише в частині відмови у задоволенні первісного позову. Таким чином, у іншій частині судове рішення не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишенню без змін

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 21.05.2022 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір підряду №210520222. Предметом вказаного договору було виконання робіт щодо виготовлення дивану «каретна стяжка», крісла та пуфа згідно технічного завдання (п.1.1 договору).
За п.3.1 договору загальна вартість робіт складає 57000 грн.
Строк виконання робіт 25 робочих днів з моменту отримання виконавцем матеріалів (п.2.1). Закінченням робіт вважається підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт. У зв`язку з наявністю об`єктивних обставин строки виконання робіт можуть бути подовжені, що оформлюється додатковою угодою.
Сторона позивача наполягала, що між сторонами 22 серпня 2022 року було укладено додаткову угоду про повернення коштів до договору у розмірі 1900 гривень, та додаткову угоду від 19.08.2022 року про повернення коштів в розмірі 28 500 гривень. Їх фотокопії наявні у матеріалах справи, однак вони не містять підпису сторін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно ч.1 ст.846 ЦК України строки виконання роботи або окремих її етапів встановлюються у договорі підряду.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.  
Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги – відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», дія якого також поширюється на спірні правовідносини, споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно зі ст.10 вищевказаного Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно визначень, наведених у ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.
Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).
Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного Кодексу України, Господарського Кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Згідно ст.4 Закону, споживачі під час замовлення або використання продукції мають право на належну якість продукції та обслуговування.
У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
У пункті 12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Відповідно до частини першої ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Звертаючи до суду, позивач зазначила, що замовлення не виконане, виготовлений диван не відповідає наданому відповідачем фото.
Однак на підтвердження факту виявлення недоліків товару (виготовлених меблів) та невідповідності його замовленню позивачем не надано суду достовірних даних, які б свідчили про те, що виготовлені та продані позивачеві меблі мають істотні недоліки, тобто такі недоліки, які взагалі не можуть бути усунуті чи роблять меблі суттєво іншими, ніж передбачено договором та технічним завданням.
При цьому сторонами не заперечується, що спірний товар було фактично поставлено, однак позивач відмовилась від його прийняття.

Щодо додаткової угоди про повернення коштів від 22 серпня 2022 року, то вбачається, що вона не підписана позивачем, відтак є неукладеною та не тягне за собою правових наслідків.

При цьому апеляційний суд зазначає, що не може прийняти у якості доказів скріншоти з листуванням сторін, додані позивачем у апеляційній скарзі, оскільки вони подані із порушенням строку на їх подання.
Так, за ч.1-3  статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Позивачем при поданні нових доказів не обґрунтовано неможливість подання зазначених доказів протягом розгляду справи у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає  принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00,  § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Судді: