ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/16886/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 вересня 2023 року                                                                                           м. Київ

                    Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя                    Грибан І.О.
          судді:                                        Ключкович В.Ю.
                                                  Парінов А.Б.

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
У С Т А Н О В И В:

          Головне управління ДПС у Київській області звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідача борг з єдиного податку в розмірі 17 935, 00 грн. в рахунок погашення податкового боргу.
          Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.
          Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) 17 935, 00 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять гривень 0 копійок) в рахунок погашення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб.
          Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
          Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
          Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що на момент подачі позову Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вже було частково сплачено податковий борг.
          Також, апелянт наголошує на тому, що податкова вимога була направлена йому з порушенням установленого порядку, у зв`язку з чим не може бути підставою для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
          Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
          Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 станом на день звернення із цим позовом до суду був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця (дата запису: 13.06.2018; номер запису: 2339000000000022971) за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено наявною в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією  та матеріалами справи. 
          Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем до контролюючого органу було подано такі податкові декларації з єдиного податку фізичної особи-підприємця:
          - за 1 квартал 2021 року від 28.04.2021 на суму 11905 грн.; сплата - 8825 грн., переплата - 1380 грн.;
          - за півріччя 2021 року від 26.07.2021 на суму 21485 грн., сплачено - 2550 грн. та 2700 грн.;
          Таким чином, сума податкового боргу з єдиного податку фізичних осіб-підприємців становить 17 935, 00 грн.
          Враховуючи те, що податковий борг відповідачем не було самостійно сплачено, позивач звернувся до суду із позовом та просив стягнути заборгованість із сплати податків на підставі судового рішення.
          Приймаючи рішення про задоволення позову та стягнення податкового боргу, суд першої інстанції виходив з того, що суму заборгованості до державного бюджету боржник  у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості на день прийняття рішення не надано.
          Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам колегія суддів апеляційної інстанції  зважає на таке.
          Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).
          Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
          Згідно з п. п. 95.1 - 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
          Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
          Приписи абз. 1 п. 59.1 ст. 59 ПК України визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
          Пунктом 59.3 ст. 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
          Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
          При цьому, за правилами п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
          У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
          Так, з метою погашення податкового боргу позивачем відповідно до статті 59 Податкового кодексу України було направлено відповідачу податкову вимогу від 04.06.2021 № 0029278-1310-1013.
          Наразі, зазначена податкова вимога скерована податковим органом на адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_2 про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Вказана адреса відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є місцем реєстрації відповідача.
          Як встановлено судом першої інстанції, податкова вимога не була вручена адресату та повернулася до адресанта з відміткою: "за закінченням встановленого строку зберігання".
          У відповідності до пункту 42.2 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
          Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо підтвердження належності вручення стороні судових рішень, які повернулися із відміткою "за закінченням терміну зберігання" чи "інші причини" (постанова від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, ухвала від 22.04.2021, ухвала від  13.10.2020 у справі № 910/5211/18 та інші).
          У свою чергу, колегія суддів враховує, що на час подання позову та ухвалення рішення у даній справі, відповідачем частково погашено суму податкового боргу з єдиного податку за 2021 рік, шляхом сплати коштів та зменшення податкових зобов`язань.
          На підтвердження зазначених обставин апелянтом до апеляційної скарги надано квитанції а саме:
          - відповідно до платіжної інструкції № 40 від 26.10.2021 р. сплачено 2600,00 грн., призначення платежу: єдиний податок за 2 кв. 2021р.;
          - відповідно до платіжної інструкції № 41 від 17.11.2021 р. сплачено 2600,00 грн., призначення платежу: єдиний податок за 2 кв. 2021р.;
          - відповідно до платіжної інструкції № 42 від 16.12.2021 р. сплачено 2600,00 грн., призначення платежу: єдиний податок за 2 кв. 2021р.;
          Із змісту наданих квитанцій вбачається, що відповідачем відповідно до платіжних інструкцій від 26 жовтня 2021 року, від 17 листопада 2021 року, від 16 грудня 2021 року сплачено кошти в загальній сумі 7800,00 грн.
          Отже, колегія суддів зазначає, що ФОП ОСОБА_1 на дату подання позивачем позовної заяви до суду першої інстанції (17.12.2021) було сплачено на 7800,00 грн. більше, ніж зазначено у розрахунку податкового боргу ФОП ОСОБА_1 та позовній заяві.
          З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 17935,00 грн., оскільки всупереч вимог ст. 2 КАС України не пересвідчився у наявності чи відсутності заборгованості у ФОП ОСОБА_1 станом на день прийняття рішення у справі (23 вересня 2022 року).
          Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Таким чином, суд першої інстанції при прийнятті рішення помилково не встановив всі фактичні обставини, що мають значення для справи, залишивши поза увагою факт добровільної часткової сплати Відповідачем податкового боргу до моменту звернення Позивача із позовною заявою. Викладене має своїм наслідком скасування судового рішення із прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.
          Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          За таких обставин, колегія суддів вважає, що неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.
          Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
          Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов Головного управління ДПС у Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити частково:
          «Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) 10135,00 грн. (десять тисяч сто тридцять п`ять гривень 00 копійок) в рахунок погашення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб».
          У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
          
          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                В.Ю. Ключкович

                                                                                          А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 07.09.2023р.)