ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" липня 2023 р.           Справа№ 910/3778/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Чорногуза М.Г. 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України          
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023
у справі № 910/3778/23 (суддя Балац С.В.)
За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни
про стягнення 81 240,00 грн, -

В С Т А Н О В И В :

У 2023 році Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни про стягнення 81 240,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено строк виконання зобов`язання з поставки товару за укладеним між сторонами спору договором від 18.10.2022 № 682/ВЗЗ-2022, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 81 240,00 грн., з яких: 39 240,00 грн. - пеня та 42 000,00 грн. - штраф.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем заявки за укладеним між сторонами спору Договором, яка передбачає дати і місце поставки товару за Договором (Специфікацією до Договору), відповідно неможливо застосувати відповідальність за порушення строків поставки, які не встановлені. Крім того, місцевий господарський суд врахував повне виконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару за Договором.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.          
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідач був обізнаний про строки поставки товару, сторонами погоджено, що строк поставки встановлено з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам. Також, апелянт зазначає, що відповідач не надав вірогідних доказів, які спростовували б твердження щодо належного виконання з боку відповідача його зобов`язань за договором щодо поставки товару в обумовлені строки.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3778/23.
12.06.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/3778/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
29.06.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни, відповідача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем, як замовником, та відповідачем, як постачальником, укладено договір  від 18.10.2022 № 682/ВЗЗ-2022 (далі - Договір), відповідно предмету якого відповідач зобов`язується поставити позивачу якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а позивач прийняти і оплатити такі товари (п. 1.1 Договору).
Пунктом 1.2. Договору, сторони передбачили найменування (номенклатура, асортимент) товару Кава, чай та супутня продукція - за кодом СРV за ДК 021 :2015 - 15860000-4.
Вдповідно до п. 4.1. договору ціна договору складає 2  400 000 (два мільйони чотириста тисяч) грн 00 коп., без ПДВ.
Згідно з п. 5.1. договору розрахунки за товар, що поставляється, замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 30 календарних днів або до 10 календарних днів у випадку поставки продовольчого товару вітчизняного виробництва, з дати прийняття товару на склад Замовника та/або на склади військових частин Національної гвардії України (товароодержувач), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб Постачальника та Замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній.
Пунктом 6.1. Договору визначено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці Замовника, яка вручається під особистий підпис Постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається Постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу відповідача, зазначену в розділі 14 Договору.
Також, відповідно до п. 8.3. Договору передбачено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці позивача відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % вартості товару, якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення. За прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів позивач має право в односторонньому порядку відмовитись від цього Договору в повному обсязі.
Згідно з п. 12.8. Договору усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним, засобами електронного поштового зв`язку на адреси, вказані у розділі 13 цього Договору). У будь-якому разі Замовник вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а Постачальник з моменту направлення Замовником відповідного листа (на електронну пошту Постачальника, вказану у розділі 14 цього Договору; предання до поштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку; проставлення на копії документа будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання Постачальником).
Специфікацією до Договору, яка підписана сторонами, скріплена відбитками їх печаток та наявна в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії передбачено: найменування товару - чай чорний; одиниця виміру - кг.; кількість товару - 10 000; ціна за одиницю - 240,00 грн без ПДВ; сума без ПДВ - 2  400 000,00 грн (т. 1 а.с. 24).
30.10.2022 позивачем було складено заявку до договору (дата не зазначена) № 682/ВЗЗ-2022, в якій зазначені: найменування товару; місце постачання; одиниця виміру; кількість товару; дати поставки товару товароодержувачу (т. 1 а.с. 25).
Доводи позовної заяви ґрунтуються на тому, що товар за Договором поставлений відповідачем з частковим порушення строку поставки, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 81 240,00 грн., з яких: 39 240,00 грн. - пеня та 42 000,00 грн. - штраф.
Відмовляючи в задоволення позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару, відповідно до умов договору № 682/В33-2022 від 18.10.2022 року, місцевий господарський суд зазначив, що оскільки матеріали справи не містять доказів отримання Відповідачем заявки за укладеним між сторонами спору Договором, відповідно неможливо застосувати відповідальність за порушення строків поставки, які не встановлені. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Як визначено ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Пунктом 1. ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
За умовами статті ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що  за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України  зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вже зазначалось вище та було встановлено судом першої інстанції, позивачем до позовної заяви долучено заявку від 26.10.2022 року, однак вказана вище заявка не містить особистого підпису Замовника (представника замовника), що свідчить про не отримання останнім такої заявки. Разом з тим, доказів направлення позивачем такої заявки відповідачу, як передбачено Пунктом 6.1. Договору, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладення матеріали справи не містять.
Також, матеріали справи не містять доказів надсилання позивачем будь-яких листів відповідачеві (рекомендованого листа, цінного листа з описом вкладення, передачі листа посильним, засобами електронного поштового зв`язку на адреси, вказані у розділі 14 цього Договору), як передбачено Пунктом 12.8. Договору.
Зважаючи на вищевикладені  обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не надано суду доказів надання відповідачу заявки на виконання умов договору ані безпосередньо уповноваженому представнику, ані поштовим зв`язком, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не було порушено строків поставки товару, оскільки відповідний перебіг строку не розпочинався. 
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне додатково підкреслити, що з матеріалів справи вбачається повне виконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару за Договором від 18.10.2022 № 682/ВЗЗ-2022 та, одночасно з цим, зауважує, що видаткові накладні позивачм підписано без будь-яких зауважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК  України суд застосовує при розгляді справ    Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012  зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від від 10.05.2023 у справі №910/3778/23 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.
Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.
Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст. ст.    253-254, 269, п.1 ч.1 ст.  275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі №910/3778/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 року у справі №910/3778/23 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3778/23.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                М.Г. Чорногуз