КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 1013/9925/2012                                                               Головуючий у суді І інстанції Карабаза Н.Ф.
Провадження № 22-ц/824/8727/2023                                                      Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
19 липня 2023 року                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Голуб С.А.,
суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
 
в с т а н о в и в:
 
У травні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (далі - ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку») звернулося до суду з вказаною вище заявою, обґрунтовуючи її тим, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») заборгованість за кредитним договором від 11 серпня 2008 року у розмірі 287 993,95 грн, судові витрати у розмірі 2 879,94 грн, а всього - 290 873,89 грн.
17 квітня 2013 року видано виконавчі листи на примусове виконання вказаного судового рішення.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2020 року замінено стягувача у виконавчих листах з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», оскільки останнє набуло право вимоги за кредитними зобов`язаннями на підставі договору про відступлення прав вимоги від 11 травня 2019 року.
Відповідно до акта приймання-передачі до договору про відступлення прав вимоги від 11 травня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» передало ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку»лише копії запитів до державної виконавчої служби про стан виконання рішення суду, однак оригіналів виконавчих листів та копій постанов про відкриття (відмову у відкриті) виконавчих проваджень не передано. 
Виконавчі листи у стягувача відсутні та не перебувають на виконанні в органах виконавчої служби, були втрачені в період проведення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк».
Враховуючи втрату виконавчого документа, набрання законної сили рішенням суду та його фактичним невиконанням боржниками, відсутністю відкритого (існуючого) виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа, заявник вважає, що наявні підстави для встановлення факту втрати виконавчого документа з незалежних від нього причин. За наведених обставин неможливо видати дублікат виконавчого документа без поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
На підставі викладеного ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» просило поновити пропущений строк пред`явлення виконавчих листів, виданих 17 квітня 2013 року Ірпінським міським судом Київської області у справі № 1013/9925/2012 простягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 11 серпня 2008 року у розмірі 287 993,95 грн, судових витрат у розмірі  2 879,94 грн, а всього - 290 873,89 грн, а також видати дублікати вказаних виконавчих листів.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2021 року заяву задоволено.
Видано ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» дублікат виконавчого листа та поновлено строк пред`явлення його до виконання у справі № 1013/9925/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 серпня 2008 року № 11382390000 у розмірі 287 993,95 грн, судових витрат - 2 879,94 грн, а всього - 290 873,89 грн.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та судових витрат не виконане, ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», а заявником надано достатньо доказів для встановлення факту відсутності виконавчих документів з незалежних від нього причин, тому подану у справі заяву необхідно задовольнити.
В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лантуха Я.В. просить вищевказане судове рішення скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог заяви про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що виконавчі листи на підставі рішення суду від 05 березня 2013 року були видані первісному стягувачу - ПАТ «Дельта Банк» 17 квітня 2013 року, однак до примусового виконання ним не пред`являлися. Судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи не містять доказів, що банк пропустив строк пред`явлення виконавчих документів з поважних причин або цей процесуальний строк було поновлено, зупинено чи перервано.
В силу вимог пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1404-VIII від 2 червня 2016 року «Про виконавче провадження» на час продажу права вимоги за кредитним договором заявнику банк вже втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання, а за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора - правонаступника стягувача переходять усі права первісного кредитора. 
Жодних обставин щодо поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання первісним кредитором заявником не вказано та доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку до заяви не долучено. У будь-якому випадку, на переконання боржника, факт відсутності виконавчого листа у первісного кредитора не є поважною причиною поновлення пропущеногостроку для пред`явлення виконавчого листа до виконанню його правонаступнику.
Окрім того, за змістом пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.
Беручи до уваги, що ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа лише після закінчення (спливу) строку пред`явлення його до виконання, в матеріалах справи відсутні докази поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і враховуючи, що сам по собі факт відсутності виконавчого листа у первісного кредитора не є поважною причиною поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконанню його правонаступнику, то в суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення поданої заяви.
У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника - адвокат Рябко С.Л. просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушення процесуальних норм, які б призвели до неправильного вирішення справи, повно і всебічно з`ясував дійсні обставини спірних правовідносин та належним чином оцінив подані сторонами докази, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного з поважних причин строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу їх дублікатів.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник боржника - адвокат Лантух Я.В. підтримав апеляційну скаргу та аргументи, викладені в ній, просив ухвалу міського суду скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні вимог стягувача.
Представник заявника - адвокат Рябко С.Л. в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав того, що рішення про стягнення кредитної заборгованості не виконане боржниками, а виконавчі листи були втрачені первісним стягувачем ще до відступлення права вимоги і пропуску строку їх пред`явлення зумовлений об`єктивними обставинами, тому просив залишити увалу суду першої інстанції в силі.
Інші учасники справи (провадження) та/або їх представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили, тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2013 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 11 серпня 2008 року № 11382390000 у розмірі 287 993,95 грн, судові витрати у розмірі 2 879,94 грн, а всього - 290 873,89 грн (а.с. 70, 71, т. 1).
17 квітня 2013 року за заявою представника банку видано виконавчі листи на примусове виконання вказаного судового рішення (а.с. 144, 145, т. 1).
11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-03-26-000009-b від 17 квітня 2019 року, був укладений договір № 1369/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого заявник набув право грошової вимоги за кредитним договором від 11 серпня 2008 року № 11382390000(а.с. 133-136, т. 1).
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2020 року заяву ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони у виконавчих листах, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікатів виконавчих листів задоволено частково. Замінено стягувача - ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа у справі № 1013/9925/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено (а.с. 116-119, т. 1).
У травні 2020 року ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» повторно звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу їх дублікатів, надавши копії: 
- акту приймання - передачі від 10 травня 2019 року до договору № 1369/К про відступлення прав вимоги від 11 травня 2019 року, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передало ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» копії запитів до органу державної виконавчої служби про стан виконання рішення суду (а.с. 137, 140, 141, т. 1); 
- акту повторної перевірки матеріалів кредитної справи ОСОБА_2 від 08 травня 2020 року на підтвердження відсутності у матеріалах кредитної справи виконавчих листів, виданих 17 квітня 2013 року Ірпінським міським судом Київської області у справі № 1013/9925/2012 (а.с. 139, т. 1); 
- роздруківки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 08 травня 2020 року, згідно яких виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів у справі № 1013/9925/2012 щодо боржників відсутні (а.с. 146, 147, т. 1).
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вважав, що заявником надано достатньо доказів для встановлення факту відсутності оригіналів виконавчих листів у нього та первісного стягувача, тобто виконавчий лист було втрачено з незалежних від заявника причин, а заборгованість за кредитним договором не погашена боржниками, тому наявні підстави для задоволення заяви щодо поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.
Проте колегія суддів не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 липня 2004 року в справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».
В частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент вирішення справи № 1013/9925/2012 були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).
Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Згідно із пунктом 1 частиною другою статті 22 Закону № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Отже, за загальним правилом, встановленим Законом № 606-XIV, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV).
Встановлено, що заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2013 року у справі № 1013/9925/2012 набрало законної сили 05 квітня 2013 року, а виконавчі листи на його примусове виконання були видані ПАТ «Дельта Банк» 17 квітня 2013 року.
Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі листи у справі № 1013/9925/2012 стосовно боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на примусовому виконанні не перебували і належних доказів на підтвердження їх пред`явлення до виконання первісним стягувачем у встановлений Законом № 606-XIV строк не надано.
Як указано в пункті 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Отже, дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу в межах строку пред`явлення його до виконання.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України. 
Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21) у подібних правовідносинах.
В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.
Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.
Слід також зазначити, що поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.
Задовольняючи заяву ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», суд першої інстанції безпідставно виходив із доведеності факту поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання за весь прострочений період лише з підстав того, що рішення суду про стягнення заборгованості не виконане боржниками, а виконавчі листи відсутні у заявника з незалежних від нього причин, оскільки зазначені обставини самі по собі є суб`єктивними для вирішення питання поновлення пропущеного строку.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що оригінали виконавчих листів у справі № 1013/9925/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до  ОСОБА_2 , ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договоромнавіть не пред`являвся до примусового виконання первісним стягувачем після їх отримання 17 квітня 2013 року та до відступлення права вимоги ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» 11 травня 2019 року.
Отже, більше ніж протягом шести років після набрання судовим рішенням законної сили та видачі виконавчих листів, ПАТ «Дельта Банк» як первісним стягувачем, який був зобов`язаний сумлінно користуватися своїми правами, не вчинялися дії з метою стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат в примусовому порядку, а обставин, що об`єктивно цьому перешкоджали не встановлено, відтак така поведінка сторони стягувача свідчить про свідоме зволікання у захисті своїх прав та інтересів і неналежну зацікавленість у реальному виконанні рішення суду, яке набрало законної сили ще 05 квітня 2013 року.
Посилання ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» на копії інформаційних запитів представника ПАТ «Дельта Банк» від 13 листопада 2017 року про стан виконання рішення суду та місцеперебування виконавчого листів, адресованих Бучанському МВ ВДВС ГТУЮ у Київській області, є необґрунтованими, адже доказів того, що цей відділ здійснював примусове виконання виконавчих листів у справі № 1013/9925/2012 матеріали справи не містять, як і доказів фактичного направлення вказаних запитів на адресу органу державної виконавчої служби.
Судовим розглядом установлено, що первісний стягувач за виконавчими листами - ПАТ «Дельта Банк» на час відступлення прав вимоги у травні 2019 року втратив право на пред`явлення виконавчих документів до виконання івідомостей про переривання перебігу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання матеріали справи не містять.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тобто станом на травень 2019 року, то право на пред`явлення виконавчих листів до виконання не набув (до вирішення питання про поновлення строку) і новий кредитор ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку».
Жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, що набрало законної сили, банк не вчиняв і доказів вжиття останнім можливих заходів щодо примусового стягнення заборгованості заявник не надав.
Звертаючись до суду із заявою, ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» посилалося на запровадження в ПАТ «Дельта Банк» процедури ліквідації як на поважну причину пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким із 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».
Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В. В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.
Так, уповноважена особа Фонду після запровадження тимчасової адміністрації (у разі делегування повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації.
Одним з основних завдань Фонду є забезпечення збереження активів та документації банку та вжиття всіх передбачених законом заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників банку (стаття 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»)
Ураховуючи викладене, запровадження процедури ліквідації банку не може вважатись перешкодою для реалізації прав стягувача на примусове виконання судового рішення, а тому і свідчити про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 616/4465/12.
Будь-яких інших причин зволікання з примусовим виконанням заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2013 року у справі № 1013/9925/2012 більше ніж протягом шести років в заяві ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» не зазначено і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не встановлено причин, які б не залежали від волі стягувача та дійсно створювали перешкоди або значно ускладнювали можливість пред`явлення виконавчих листів щодо боржників до виконання у визначений законом строк.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що посилання заявника на те, що стягувач не мав можливості пред`явити виконавчі документи до виконання в зв`язку з процедурою ліквідації не є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки така процедура не позбавляє можливості уповноважену особу звертатись до органів виконавчої служби із заявами про примусове виконання виконавчих листів.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервала часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
Колегія суддів погоджується з тим, що сам по собі факт відсутності виконавчого листа у первісного кредитора не є поважною причиною поновлення пропущеногостроку для пред`явлення виконавчого листа до виконанню його правонаступнику. Питання внутрішньої діяльності ПАТ «Дельта Банк» як юридичної особи, навіть у випадку перебування на стадії ліквідації та кадрових змін, також не можуть в достатній мірі впливати на вирішення питання поновлення пропущеного строку.
Виходячи з наведеного, заява ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» в частині поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконанняне містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для пред`явлення виконавчих документів до виконання у встановлений законом строк, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для її задоволення.
Колегія суддів вважає, що наявність норм Конституції України, положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення та рішень Європейського суду з прав людини з цього приводу не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.
Оскільки строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив і обґрунтовані підстави для його поновлення в межах даної справи (провадження) не вбачаються, то за результатами розгляду заяви в частині видачі дублікатів виконавчих документів колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаної вимоги.
Враховуючи вищенаведене, надаючи оцінку обставинам, на які посилалося ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», як на причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, та встановивши, що такі причини є неповажними, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до виконання, а як наслідок - для видачі дублікатів виконавчих листів.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи,порушенням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до вимог статті 376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.
Оскільки ухвала суду першої інстанції скасовується повністю з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог, то відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України із заявника стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені боржником ОСОБА_1 у межах даної справи (судового провадження), а саме 992,40 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги.
Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів відмовити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» на користь ОСОБА_1 992,40 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги у справі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду в частині вирішених вимог про видачу дубліката виконавчого документа відповідно до пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
В частині вирішених вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 21 липня 2023 року.
 
Головуючий                                                                         С.А. Голуб

Судді:                                                                                   Т.О. Писана

Д.О. Таргоній