УХВАЛА
24 липня 2023 року
м. Київ
справа № 344/15935/15-к
провадження № 51-3248ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Івано-Франківського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року,
встановив:
До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Статтею 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у  суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Так, засуджений у касаційній скарзі просить, за результатами її розгляду, скасувати вирок Івано-Франківського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року, а кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 Кримінального кодексу України, закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. Однак такі вимоги не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
По-перше, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що скасування лише вироку апеляційного суду, яким до того ж вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 жовтня 2021 року був скасований лише в частині призначеного покарання, є підставою для призначення нового розгляду  в суді апеляційної інстанції.
По-друге, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі заявлення засудженим вимог про необхідність закриття кримінального провадження, потрібно у скарзі сформулювати вимогу також щодо вироку суду першої інстанції, який                              в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК, апеляційний суд залишив без змін.
Частиною 2 ст. 433 КПК, зокрема передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому неузгодженість вимог засудженого у касаційній скарзі з положеннями ст. 436 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на те, що касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                        ОСОБА_3