ПОСТАНОВА 
Іменем України

21 серпня 2023 року                                                                  м. Кропивницький

справа № 404/2935/19
провадження № 22-ц/4809/909/23 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді - Дуковський О.Л., Чельник О. І.,

учасники справи: 
стягувач - ОСОБА_1 ;
боржник -  ОСОБА_2 ;
особа, рішення якої оскаржується - приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна,
розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2023 року (суддя Мохонько В.В.).
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст скарги на рішення приватного виконавця
ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову про відвід у виконавчому провадженні від 27 березня 2023 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною (далі - приватний виконавець Золотарьова Т.В.).
В обґрунтування скарги посилається на те, що 17 березня 2023 року ним як боржником у виконавчому провадженні № 62562967 подано заяву про відвід приватного виконавця. 
Постановою про відвід у виконавчому провадженні від 27 березня 2023 року боржнику відмовлено у відведенні від участі у ВП 62562967 приватного виконавця Золотарьової Т.В.
Стверджується, що постанова про відвід у виконавчому провадженні від 27 березня 2023 року приватним виконавцем належним чином не мотивована.
Викладене стало підставою для звернення боржника до суду першої інстанції зі скаргою у порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України. 
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення приватного виконавця Золотарьової Т.В. відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що боржником не наведено жодної обставини, яка б вказувала на те, що у розумінні Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець є пов`язаною зі сторонами виконавчого провадження особою, що у свою чергу могло б вказувати на наявність конфлікту інтересів.
Судом зазначено також, що спеціальний закон містить вичерпний перелік підстав для відводу виконавця. Разом з тим, наявність жодної з таких підстав боржником не підтверджена належними та допустимими доказами.
Короткий зміст доводів і вимог апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням,  ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі просить ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу боржника на рішення приватного виконавця Золотарьової Т.В.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підтвердження підстав для відводу приватного виконавця є передчасним.
Наполягає на доводах поданої до суду першої інстанції скарги щодо наявності у приватного виконавця Золотарьової Т.В. особистого приватного інтересу в уникненні відповідальності за свої рішення у виконавчому провадженні № 70372666. Наголошує, що скаржник є боржником у виконавчому провадженні № 62562967, яке також перебуває на виконанні у приватного виконавця Золотарьової Т.В.
У абз. 8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» поняття «потенційного конфлікту інтересів» визначається як наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення або невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
За викладеного, скаржник вважає, що приватний виконавець Золотарьова Т.В. має потенційний конфлікт інтересів по виконавчому провадженню № 62562967.

Рух справи у суді апеляційної інстанції
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; встановлено строк для надання відзивів на апеляційну скаргу.
29 червня 2023 року закінчено підготовчі дії; справу призначено до розгляду в апеляційному суді на 10 серпня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
У встановленому процесуальним законом порядку учасників справи повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 31-34 том 2).
Своїм процесуальним правом на подання відзивів на апеляційну скаргу приватний виконавець Золотарьова Т.В. та стягувач не скористались.
09 серпня 20923 року на електронну адресу суду надійшла заява представника боржника про розгляд справи без його участі (а.с. 36-37 том 2).
На підставі розпорядження керівника апарату Кропивницького апеляційного суду від 10 серпня 2023 року № 113 здійснено заміну члена колегії з розгляду даної справи судді Голованя А.М. суддею Дуковським О.Л. (а.с.40-41 том 2).
10 серпня 2023 року до апеляційного суду надійшли клопотання від представника стягувача та від приватного виконавця Золотарьової Т.В. про відкладення апеляційного розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки заявників у засідання суду (а.с.42, 47 том 2).
Розглянувши заявлені учасниками справи клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18).
Апеляційний суд наголошує, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Безпідставне відкладення судового розгляду свідчитиме про порушення принципу розумності строків розгляду справи та затягування судового процесу, що є недопустимим.
Беручи до уваги викладене та враховуючи, що неможливість розгляду справи за відсутності представника стягувача та приватного виконавця апеляційним судом не встановлена, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заявлених клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи. 
Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року строк розгляду справи продовжено на п`ятнадцять днів.
За положеннями ч.5 ст.268 ЦПК, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши оскаржувану ухвалу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступного.
Обставини справи, встановлені судами
У провадженні приватного виконавця Золотарьової Т. В. знаходиться виконавчий лист Кіровського районного суду м. Кіровограда №404/2935/19 від 22 травня 2020 року про стягнення з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 квітня 2019 року та до закінчення навчання - 30 червня 2022 року, з метою примусового виконання якого 14 липня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62562967 (а.с. 26-28, 33 том 1).
17 березня 2023 року боржником у виконавчому провадженні № 62562967 подано заяву про відвід приватного виконавця, відповідно до якої з підстав, що у ній зазначені, просив відвести від участі у виконавчому провадженні приватного виконавця Золотарьову Т.В. (а.с.3 том 1).
Мотивуючи заявлений відвід вказував, що крім виконавчого провадження № 62562967 на виконанні у приватного виконавця Золотарьової Т.В. знаходиться також виконавче провадження № 70372666. У виконавчому провадженні № 70372666, у зв`язку зі скаргою ОСОБА_2 щодо дій приватного виконавця Золотарьової Т.В., в.о. начальником Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадним І.С. на підставі відомостей АСВП проведено перевірку дотримання приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень. За результатами перевірки 03 березня 2023 року винесено постанову про скасування постанови приватного виконавця. Перевіркою було встановлено, що в ухвалі Кіровського районного суду м. Кіровограда № 405/5117/21 від 25 жовтня 2022 року про забезпечення позову не зазначено відомостей про стягувача та боржника. Однак, згідно з реєстраційними даними системи боржником зазначено  ОСОБА_2  та щодо нього винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. У порушення вимог п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» ухвалу не повернуто стягувачу без прийняття до виконання, а відкрито виконавче провадження.
На переконання заявника, викладене свідчить про наявність у приватного виконавця Золотарьової Т.В. особистого приватного інтересу в уникненні відповідальності за свої рішення у ВП № 70372666, а також наявність потенційного конфлікту інтересів по ВП № 62562967, що додатково підтверджується, зокрема, її суперечливою поведінкою. Так, 15 березня 2023 року приватний виконавець відмовила представнику боржника адвокату Захарченко І.В. в ознайомленні з ВП № 62562967 через відчутність повноважень. Разом з тим, 15 березня 2023 року приватний виконавець у виконавчому провадженні № 62562967 зареєструвала відповідь № 487, яка адресована адвокату Захарченко І.В. як представнику  ОСОБА_2 .
Постановою про відвід у виконавчому провадженні від 27 березня 2023 року відмовлено у відведенні від участі у виконавчому провадженні № 62562967 приватного виконавця Золотарьової Т.В. (а.с.2 том 1).
27.03.2023 року постановою про відвід у виконавчому провадження ВП 625662967 приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відмовлено у відведенні від участі у ВП 62562967 приватного виконавця округу Кіровоградської області Золотарьову Т.В.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.
Конституційний Суд України зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012). 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як визначено у ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 18 Закону).
За вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону, у разі виявлення обставин, передбачених ч. 4 ст. 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження. Питання про відвід приватному виконавцю, який не заявив самовідвід, вирішується самим приватним виконавцем у строк до п`яти робочих днів після надходження заяви про відвід. У випадку самовідводу приватного виконавця він зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу або передати його за згодою стягувача іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби. Постанова приватного виконавця про самовідвід або про відмову у відводі може бути оскаржена стягувачем, боржником або їхніми представниками до суду.
Державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо:
1) боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи. Пов`язаними особами у розумінні цього Закону є юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв: виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи; виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу/склад наглядової ради зазначених юридичних осіб. Пряма або опосередкована участь держави в юридичних особах не є підставою для визнання таких юридичних осіб пов`язаними;
2) боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем;
3) виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів;
4) сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця (ч.4 ст. 5 Закону).
Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, Закон містить вичерпний перелік підстав, за яких приватний виконавець підлягає відводу.
У заяві про відвід приватного виконавця, скарзі на дії приватного виконавця та в апеляційній скарзі боржник посилався на наявність у приватного виконавця Золотарьової Т.В. особистого приватного інтересу та потенційного конфлікту інтересів.
Закон України «Про запобігання корупції» виокремлює два види конфлікту інтересів:
- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
- потенційний конфлікт інтересів - у особи наявний приватний інтерес у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
У ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» розкрито також поняття приватного інтересу - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Колегією суддів взято до уваги, що при вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.
Разом з тим, фактичні обставини справи свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов правильного та ґрунтовного висновку щодо недоведення боржником наявності підстав, які могли б свідчити про наявність у приватного виконавця Золотарьової Т.В. у ході здійснення нею виконавчий дій у виконавчому провадженні № 62562967 ознак приватного інтересу як складової частини потенційного конфлікту інтересів.
Наявність таких підстав у ході апеляційного розгляду справи апеляційним судом також не встановлено.
Доводи апеляційного скарги зазначеного не спростовують.
Апеляційним судом враховано, що як саме по собі перебування на виконанні у приватного виконавця декількох виконавчих проваджень з повністю або частково однаковими учасниками, так і рішення або дії, прийняті/вчиненні виконавцем у одному з таких проваджень, не можуть свідчити про наявність у виконавця приватного інтересу в інших виконавчих провадженнях з тим же учасником (учасниками), якщо тільки такі дії рішення під час виконання ним своїх посадових обов`язків не є особистісними, тобто пов`язаними з особою (особистістю) виконавця. 
Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
За ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). 
Оскільки суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що постанова приватного виконавця від 27 березня 2023 року про відвід у виконавчому провадженні прийнята приватним виконавцем відповідно до вимог чинного законодавства та не порушує права боржника у виконавчому провадженні, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування правильного та законного судового рішення. 
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2   залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2023 року,- без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О.Л. Дуковський

О. І. Чельник