ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № ЗП/620/2/23                                        Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2023 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді          Парінова А.Б., 
суддів:                     Беспалова О.О., 
                                        Грибан І.О.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про забезпечення позову, 
У С Т А Н О В И В:
До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» (надалі - позивач), з заявою до подання позовної заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта, а саме розпорядження №139/Р, прийнятого ГУ ДПС у Чернігівській області 07.04.2023 в частині:  анулювання ліцензії №25120314201900056, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству на право роздрібної торгівлі пальним за адресою знаходження Автогаззаправки: вул. Довженка, 13-А, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область; анулювання ліцензії №25140314201900066, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству на право роздрібної торгівлі пальним за адресою знаходження Автогаззаправки: вул. Чкалова, 9, м. Новгород-Сіверський, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область; анулювання ліцензії №25230314201900036, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству на право роздрібної торгівлі пальним за адресою знаходження Автогаззаправки: вул. Незалежності, 108, м. Сновськ, Корюківський район, Чернігівська область; анулювання ліцензії №25170314201900033, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству на право роздрібної торгівлі пальним за адресою знаходження Автогаззаправки: вул. Шевченка, 187, смт. Ріпки, Чернігівський район, Чернігівська область; анулювання ліцензії №25190314201900042, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству на право роздрібної торгівлі пальним за адресою знаходження Автогаззаправки: вул. Корнєва, 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що основним видом діяльності товариства є роздрібна торгівля пальним (КВЕД 47.30). Анулювання вказаних ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним фактично позбавляє заявника можливості здійснювати поставки палива суб`єктам господарювання територіальних громад Чернігівської області, відповідно до визначених договорами зобов`язань (в тому числі і об`єктів критичної інфраструктури). Крім того, анулювання ліцензій має наслідком позбавлення товариства права на отримання доходу та прибутку. Також, порушуючи зобов`язання та/або строки їх виконання, заявник несе всі ризики притягнення його до відповідальності та стягнення контрагентами штрафних санкцій, пені, розірвання укладених договорів за ініціативою контрагентів та втрати ділових зв`язків і репутації. Крім того, товариством при подачі заяв на отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним подано всі копії дозвільних документів необхідних для отримання ліцензії, перелік яких передбачено Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". А тому, на думку заявника, у контролюючого органу були відсутні правомірні підстави для анулювання ліцензій. Таким чином, з моменту одержання розпорядження про анулювання ліцензій, останні вважатимуться недійсними, а тому фактично розпорядження створює правові наслідки у вигляді анулювання ліцензій. На переконання товариства, наведені обставини є достатнім підтвердженням того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено:
«Зупинити дію Розпорядження Головного управління ДПС у Чернігівській області від 07.04.2023 №139/Р про анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛПГ Рітейл" ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним: №25120314201900056, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству за адресою знаходження АГЗП: вул. Довженка, 13-А, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область; №25140314201900066, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству за адресою знаходження АГЗП: вул. Чкалова, 9, м. Новгород-Сіверський, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область;  №25230314201900036, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству за адресою знаходження АГЗП: вул. Незалежності, 108, м. Сновськ, Корюківський район, Чернігівська область; №25170314201900033, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству за адресою знаходження АГЗП: вул. Шевченка, 187, смт. Ріпки, Чернігівський район, Чернігівська область; №25190314201900042, термін дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, виданої товариству за адресою знаходження АГЗП: вул. Корнєва, 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область.».
Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що застосування заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії розпорядження податкового органу фактично вирішує спір по суті, оскільки з дати постановлення такої ухвали платник податку фактично має право знову здійснювати діяльність відповідно до спірної ліцензії. На думку апелянта, суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог, при цьому позивачем не було наведено переконливих доводів щодо існування на момент звернення з даною заявою очевидної небезпеки заподіяння шкоди його інтересам без вжиття заходів забезпечення позову, а також доказів, які б свідчили про очевидність протиправності рішення та дій відповідача.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили. 
За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ "ЛПГ Рітейл" зареєстроване як юридична особа (код ЄДРПОУ 39793006), основним видом діяльності товариства є роздрібна торгівля пальним (КВЕД 47.30).
Позивачем 01.07.2019 отримано Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з терміном дії до 01.07.2024, за адресами місця торгівлі: вул. Довженка, 13-А, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП; вул. Чкалова, 9, м. Новгород-Сіверський, Новгород-Сіверський район, Чернігівська область, АГЗП; вул. Незалежності, 108, м. Сновськ, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП; вул. Шевченка, 187, смт. Ріпки, Чернігівський район, Чернігівська область, АГЗП; вул. Корнєва, 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП.
ГУДПС у Чернігівській області 07.04.2023 винесено розпорядження №139/Р про анулювання вказаних ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Не погоджуючись з спірними рішеннями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що можливість здійснення товариством господарської діяльності напряму залежить від наявності та чинності відповідних ліцензій. Анулювання ліцензії, в свою чергу, призводить до зупинення господарської діяльності заявника, що тягне за собою такі наслідки як: неможливість виконання взятих на себе перед контрагентами зобов`язань (серед яких є об`єкти критичної інфраструктури), що підтверджується копіями договорів від 15.07.2020 №133/1607 (з ПрАТ "Ічнянський завод сухого молока та масла"), від 25.07.2019 №134/2507 (з Новгород-Сіверським районним дочірнім агролісогосподарським спеціалізованим підприємством "Новгород-Сіверськрайагролісгосп"), від 16.02.2021 №161/1602 (з Комунальним підприємством "Сосницьке комунально-житлове управління"), від 01.01.2023 №186/0101 (з КНП "Сосницька лікарня" Сосницької селищної ради); втрата прибутку від здійснення господарської діяльності; неможливість виплати заробітної плати персоналу та введення простою у товаристві, а отже наявні підстави для забезпечення позову.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
У відповідності до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Згідно частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
Поряд з цим, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року по справі № 826/10936/18, від 07 квітня 2020 року по справі № 826/13413/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Подаючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на те, що здійснення ТОВ «ЛПГ Рітейл» господарської діяльності залежить від наявності відповідної ліцензії, а її анулювання призводить до зупинення такої діяльності, що тягне за собою такі наслідки як втрата прибутку від здійснення господарської діяльності, несплату податків, неможливість виплати заробітної плати персоналу, простій обладнання, яке потребує постійного обслуговування, та введення простою у товаристві, а також неможливості виконання зобов`язань щодо реалізації пального за укладеними правочинами.
При цьому, доводи заяви про забезпечення позову фактично зводяться до незгоди з рішеннями податкової служби «Про анулювання ліцензії», яким анульовано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним.
Поряд з цим, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Так, у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі № 826/16509/18 та від 07 квітня 2020 року по справі № 826/13413/18 щодо «очевидності» ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.
Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
Отже, перевірка протиправності спірного розпорядження, можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності під час судового розгляду справи на підставі позову, про забезпечення якого просить позивач.
Поряд з тим, у даному випадку, наявність очевидних ознак протиправності рішень відповідача, на які посилається позивач у своїй заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.
Колегія суддів звертає увагу на те, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 серпня 2022 року по справі №420/21952/21 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
У разі оскарження відповідного акту суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди. Тому, відсутність особливого порядку відшкодування шкоди внаслідок необґрунтованого анулювання дії ліцензії, не може бути підставою вжиття заходів забезпечення позову.
Щодо висновку суду першої інстанції стосовно негативних наслідків для господарської діяльності позивача, колегія суддів зазначає, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
На думку колегії суддів, застосовуючи заходи забезпечення позову з підстав, які законом не передбачені, суд втрутився у компетенцію відповідача, зупинив дію розпорядження та фактично надав можливість позивачу, як ліцензіату, продовжувати здійснення господарської діяльності без наявності ліцензій.
Суд наголошує, що інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Однак, застосовуючи такий інститут, необхідно перш за все враховувати його мету та запобігати вирішенню спору у справі шляхом задоволення заяви про забезпечення позову.
На думку колегії суду, судом попередньої інстанції не дотримано умови щодо співмірності застосовуваних заходів забезпечення позову з предметом позовних вимог, адже заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог та відповідати критерію співмірності з ними.
Отже, позивачем не доведено необхідність вжиття застосованих судами заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини 2 статті 150 КАС України, застосовані заходи є такими, що суперечать приписам частини 2 статті 151 КАС України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню, а в задоволенні клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 червня 2023 року по справі №160/1140/23 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, з огляду на відсутність передбачених законодавством підстав для вжиття заходів забезпечення позову. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року про забезпечення позову - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» про забезпечення позову - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя                                                                      А.Б. Парінов
Судді                                                                                          О.О. Беспалов
                                                                                                    І.О. Грибан