ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року	Львів	Справа № 500/9/23 пров. № А/857/6407/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А., 
за участю секретаря судових засідань –                     Гранат В.В.,
 
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року (головуючий суддя: Мірінович У.А., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до    ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

встановив:

Головне управління ДПС у Тернопільській області, 02.01.2023, звернулося до суду з позовом, в якому просило   стягнути з до    ОСОБА_1 податковий боргу на загальну суму боргу 155830,15 грн.
Обґрунтовує позов тим, що відповідач має заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі - 155830,15 грн, з яких: основний платіж - 64826,76 грн, штрафна санкція - 17054,89 грн та пеня - 73948,50 грн.
Зазначає, що вказана сума податкового боргу фізичної особи, - виникла в результаті несплати узгоджених за результатом судового оскарження грошових зобов`язань, нарахованих податковим органом відповідно до податкового повідомлення-рішення № 0001750709 від 21.10.2020 на суму - 85274,44 грн, винесеного з врахуванням постанови Верховного Суду від 08.05.2018 № К/9901/25547/18 та на підставі акта перевірки від 08.09.2016 № 3529/19-18-13-02-23/ НОМЕР_1 . Також позивач вказує, враховуючи наявну у відповідача переплату в розмірі 3392,79 грн, заборгованість з податку становить 81881,65 грн.
Податковий орган зазначає, що на виявлені суми заниження податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення № 0001750709 від 21.10.2020, - на суму 68219,55 грн нараховано пеню в розмірі 73948,50 грн за період з 20.02.2015 по 29.02.2020.
Також позивач вказує, що відповідачу виставлено та надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу № 0032433-1303-1915 від 14.12.2021, яку він оскаржив у судовому порядку. За результатом судового оскарження податкову вимогу визнано судом правомірною.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року позов задоволено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та винести постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що податковий борг за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500» в сумі 85274,44 грн у позивача виник 04 лютого 2018 року. У зв`язку із тим, що на протязі 1095 днів, тобто, до 04 лютого 2021 року вказаний податковий борг не був стягнутий, 05 лютого 2021 року вказаний податковий борг став безнадійним податковим боргом, який відповідно до вимог пункту 101.1. статті 101 Податкового кодексу України підлягав списанню разом з пенею, нарахованою на такий податковий борг.
Позивач, 09.05.2023, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача Покотило Ю.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.
Представник позивача Фесюк Л.І. в судовому засіданні просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін,  перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є платником податків та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Тернопільській області.
У позивача наявний податковий борг перед держаним бюджетом на загальну суму 155830,15 грн, який включає заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 155830,15 грн, з них: 64826,76 грн - податкових зобов`язань, 17054,89 - грн штрафних санкцій та 73948,50 грн пені.
Заявлена в позовних вимогах сума податкового боргу підтверджується, зокрема: довідкою про наявність податкового боргу (а. с. 9), розрахунком суми позовних вимог з податкового боргу (а. с. 10), податковим повідомленням рішенням № 0001750709 від 21.10.2020 (а. с. 15), розрахунками пені (а. с. 18-20), актом перевірки № 3529/19-18-13-02-23/ НОМЕР_1 (а. с. 27-33), постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 500/771/22 (а. с. 24-26), постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі № 500/3634/20 (а. с. 34-37), світлокопіями інтегрованої картки платника податку з платежу «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» (а. с. 21-23), рішенням про збільшення пені від 31.08.2022 № 200/19-00-24-05 (а. с. 38).
Тернопільською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області в період з 26.08.2016 по 01.09.2016 проведено документальну позапланову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб платника податків - громадянина ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, результати якої оформлено актом від 08.09.2016 № 3529/19-18-13-02-23/ НОМЕР_1 .
На підставі вказаного акту перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 29.09.2016 № 0047221302, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у розмірі 89667,04 грн, в тому числі 71733,63 грн - основного платежу та 17933,41 грн - штрафних (фінансових) санкції.
Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 29.09.2016 № 0047221302 позивач звернувся до суду з позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 у справі № 819/1443/17 відмовлено у задоволенні позову.
Львівським апеляційним адміністративним судом 24.01.2018 у справі №876/11377/17 прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 29.09.2016 № 0047221302 в частині визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4392 грн 60 коп (основний платіж - 3514 гривень 08 коп., штрафна санкція - 878 гривень 52 коп.), а в задоволенні решти позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 08.05.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 - без змін.
Відповідач, 21.10.2020 виніс податкове повідомлення-рішення № 0001750709 про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 85274,44 грн та в якості підстави такого збільшення грошового зобов`язання в податковому повідомленні рішенні відповідачем зроблено посилання на акт перевірки від 08.09.2016 № 3529/19-18-13-02-23/ НОМЕР_1 та постанову Верховного Суду від 08.05.2018 № К/9901/25547/18.
Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 21.10.2020 № 0001750709 позивач оскаржив його в судовому порядку.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі № 500/3634/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.10.2020 № 0001750709.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі № 500/3634/20 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволено, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі № 500/3634/20 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.
Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, 14.12.2021 винесено податкову вимогу від 14.12.2021 № 0032433-1303-1915.
Позивач звернувся до контролюючого органу з заявою від 18.12.2021 в якій просив списати безнадійний податковий борг за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500 в сумі 85274,44 грн, який виник 04 лютого 2018 року, а також нараховану пеню на цей податковий борг в сумі 73772,91 грн.
Листом Головного управління ДПС у Тернопільській області від 21.01.2022 № 826/6/19-00-07-08-13/1705 позивачу відмовлено у списанні вказаного податкового боргу з посиланням на те, що податкове повідомлення-рішення від 21.10.2020 № 0001750709 згідно ІКП узгоджено 26.11.2021, тому сума боргу не підлягає списанню.
Не погодившись з відмовою відповідача у списанні податкового боргу та вважаючи протиправною податкову вимогу від 14 грудня 2021 року № 0032433-1303-1915 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 14 грудня 2021 року № 0032433-1303-1915; зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області списати безнадійний податковий борг за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500 в сумі 85274,44 грн, який виник 04 лютого 2018 року, а також нараховану пеню на цей податковий борг в сумі 73772,91 грн, про що внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків та облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів відносно платника податків.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 у справі № 500/771/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 у справі № 500/771/22 (а. с. 24-26), у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час розгляду справи, доказів погашення податкового боргу в сумі 155830,15 грн відповідач не надав, а тому вказана сума податкового боргу підлягає стягненню.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах,  встановлених цим Кодексом    та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 ст. 38 цього Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, надано право платнику податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При цьому при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).
При цьому частиною другою пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що предметом заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.
Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у податкових повідомлень-рішень статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене, чи були правові підстави для її стягнення.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що податковий борг, стягнення якого є предметом розгляду у цій справі, у відповідача виник у зв`язку з винесенням контролюючим органом 21.10.2020 податкового повідомлення-рішення № 0001750709, яким позивачу збільшено суми грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування», правомірність винесення якого підтверджене судовим рішенням, яке набрало законної сили, зокрема, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі № 500/3634/20.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, апелянт покликається на те, шо оскільки податковий борг за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500» у відповідача виник 04 лютого 2018 року, а тому 05 лютого 2021 року вказаний податковий борг став безнадійним податковим боргом, який відповідно до вимог пункту 101.1. статті 101 Податкового кодексу України підлягав списанню разом з пенею, нарахованою на такий податковий борг.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання безпідставними з огляду на таке.
Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України встановлено щоквартальне здійснення списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 577).
Підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку № 577 визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений  статтею 102 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Пунктом 3.2 Порядку № 577 визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.
За приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577, у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
З системного аналізу наведених норм суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку № 577). У всіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Аналогічні висновки щодо застосування вказаних правових норм викладено Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 813/4430/16, постанові від 17 лютого 2022 року у справі № 820/6713/17.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки податковий борг у ОСОБА_1 виник у зв`язку з винесенням позивачем 21.10.2020 податкового повідомлення-рішення № 0001750709, яким відповідачу збільшено суми грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування», правомірність винесення якого підтверджене постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі № 500/3634/20, а з позовом про стягнення податкового боргу у цій справі позивач звернувся 02.01.2023, а тому контролюючим органом дотримано строк у 1095 календарних дні, передбачений пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України, для стягнення такого податкового боргу і такий податковий борг не є безнадійним. 
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, на виконання вимог ст. 59 ПКУ, 14.12.2021 винесено податкову вимогу від 14.12.2021 № 0032433-1303-1915. Згідно цієї податкової вимоги, сума податкового боргу  становить 155830,15 грн, з яких: основний платіж - 64826,76 грн, штрафна санкція - 17054,89 грн та пеня - 73948,50 грн.
Правомірність винесення такої податкової вимоги, встановлено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 у справі № 500/771/22, яке набрало законної сили, згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022. Отже, в силу приписів статті 78 КАС України, обставини щодо її винесення доказуванню не підлягають.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки податковий борг в сумі 155830,15 грн є узгодженим, податкова вимога та податкове повідомлення-рішення, на підставі якого сформовано ця вимога, є чинні і не скасовані, докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості відсутні, а тому ця сума підлягає стягненню в судовому порядку з відповідача.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст.  310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі № 500/9/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 05.07.2023.