Номер провадження: 22-ц/813/5829/23 
Справа № 495/1703/22
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2023 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/1703/22
Провадження номер: 22-ц/813/5829/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Власенко С.І.,
учасники справи: 
- позивачі – 1)  ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,
- відповідачі – 1) ОСОБА_3 , 2) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою адвоката Гусельщикової Марини Анатоліївни, діючої від імені  ОСОБА_1 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену у складі судді Прийомової О.Ю. 30 березня 2023 року, повний текст ухвали складений 04 квітня 2023 року, про закриття провадження у справі,

встановив:
2. Описова частина 

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2022 року адвокат Рабзі Олександр Юхимович, діючий від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить: 1) у солідарному порядку стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивачів грошові кошти у сумі - 5 972 762,75 доларів США, що еквівалентно - 174 732 576,22 грн.; 2) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі - 3 200 000,00 доларів США, що еквівалентно - 93 615 680,00 грн.. Також позивач просить стягнути з відповідачів на користь судові витрати (Т. 1 а. с. 1 – 3).
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.03.2019 року між ТОВ «Вектор Ойл Трейд», ТОВ «Векта Вин», ТОВ «Селищанське», ТОВ «Ви Джи Трейд», в особі відповідачів (Сторона – 1), з однієї сторони, та громадянами  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 (Сторона – 2), з іншої сторони, укладено меморандум. Відповідно до умов якого, Сторона – 1 заборгувала грошові кошти, які були направлені на сільськогосподарське виробництво та торгові операції, для набуття автотранспорту та сушильного обладнання, його проектування, монтажу та пусконалагоджувальних робіт на загальну суму - 3 913 146,87 доларів США.
Крім фактичної суми заборгованості Сторона – 1 зобов`язалася повернути позивачам суму нарахованих відсотків за період з 01.03.2018 р. по 01.03.2019 р. у розмірі - 478 590,45 доларів США.
Вказані грошові кошти залишаються в оперативному використанні Сторони – 1 під 12 % річних. Зобов`язання з повернення Стороною - 1 Стороні - 2 вказаної заборгованості визначено періодичними платежами за графіком, вказаним у меморандумі від 01.03.2019 року.
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є засновниками та/або кінцевими бенефіціарними власниками юридичних осіб, поіменованих у меморандумі від 01.03.2019 року як Сторона - 1.
30.12.2016 року ОСОБА_3 особисто надав розписку, відповідно до якої взяв в борг у ОСОБА_1 до 31.12.2021 року кошти у сумі - 2 000 000,00 доларів США, зі сплатою - 12 % річних. 12% річних за п`ять років користування позикою дорівнює - 3 200 000,00 доларів США.
Станом на 18.02.2022 року заборгованість за меморандумом від 01.03.2019 року складає - 7 202 449,20 доларів США.

Короткий зміст позиції відповідачів в суді першої інстанції

30.11.2022 року до суду першої інстанції надійшов відзив від адвоката Цвігуна В.В., діючого від імені ОСОБА_4 (Т. 1 а. с. 90 – 95).
У відзиві на позовну заяву адвокат Цвігун В.В., діючий від імені ОСОБА_4 , вказує на те, що юридичні особи, засновниками та/або кінцевими бенефіціарними власниками яких були та/або які контролювалися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , впродовж 2012-2020 р. р. спільно здійснювали підприємницьку діяльність, пов`язану з торгівлею зерновими та масляничними культурами в Одеській області.
Згідно із усталеною діловою практикою, яка склалась між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у випадках, коли у юридичних осіб, належних/контрольованих ОСОБА_3 , внаслідок проведених господарських операцій виникала заборгованість перед юридичними особами, належними /контрольованими ОСОБА_1 , останній наполягав аби існування такої заборгованості сторони фіксували шляхом підписання підтверджувальних документів у формі меморандумів.
Сума заборгованості, яка вказувалась у таких меморандумах, являла собою наданий ОСОБА_1 розрахунок консолідованої заборгованості юридичних осіб, належних/контрольованих ОСОБА_3 , перед юридичними особами, належними/контрольованими ОСОБА_1 , яка за даними ОСОБА_1 існувала станом на відповідний період часу.
У такий спосіб за час ведення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільної комерційної діяльності подібні меморандуми складались неодноразово, а саме: - меморандум від 01.07.2014 року; - меморандум від 18.08.2015 року; - меморандум від 31.12.2016 року; - меморандум від 01.03.2018 року; - меморандум від 01.03.2019 року.
Як правило, у меморандумах зазначалось, що «Сторона 1» це - ТОВ «Вектор Ойл Трейд», ТОВ «Векта Він», ТОВ «Селищанське» та ТОВ «Ві Джи Трейд» (інколи окремі товариства не включались у перелік, «Компанії Відповідачів»), від імені яких діяли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Сторона 2» це - ТОВ «Хлібекспорт», ТОВ «Хлібекспорт-2010», Directinvest, Trestcane Ltd («Компанії Позивачів»), від імені яких діяли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Також у меморандумах фіксувалась заборгованість юридичних осіб, поіменованих як «Сторона 1», перед юридичними особами, поіменованими як «Сторона 2», яка була пов`язана із комерційною діяльністю відповідних товариств. Вказувалось, що кошти, які становлять таку заборгованість, залишаються в оперативному управлінні «Сторони 1» для поповнення обігових коштів, спрямованих на сільськогосподарське виробництво та торгові операції, а також для придбання автотранспорту і сушильного обладнання, проектування його монтажу та пусконалагоджувальних робіт (п. п. 1-2 меморандумів).
Напередодні складення меморандуму від 31.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 із вимогою у якості часткового забезпечення виконання зобов`язань Компаній Відповідачів перед Компаніями Позивачів надати ОСОБА_1 розписку про начебто отримання ОСОБА_3 від нього у борг грошових коштів в сумі - 2 000 000,00 доларів США, під 12 % річних. Очевидно, у такий спосіб ОСОБА_1 намагався отримати гарантію особистими коштами ОСОБА_3 , що заборгованість Компаній Відповідачів перед Компаніями Позивачів, яка за даними позивача ОСОБА_1 існувала на той момент буде погашена.
29.11.2022 року до суду першої інстанції надійшло клопотання від адвоката Монастирського Д.О., діючого від імені ОСОБА_3 , про закриття провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України (Т. 1 а. с. 77 - 79).
05.12.2022 року до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву від адвоката Дусановського С.К., діючого від імені ОСОБА_3 (Т. 1 а. с. 139 - 145).
Доводи, викладені у відзиві адвоката Дусановського С.К., діючого від імені ОСОБА_3 , збігаються із доводами, викладеними у відзиві адвоката Цвігуна В.В., діючого від імені ОСОБА_4 ..

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2023 року провадження у справі закрито (Т. 2 а. с. 74 - 80). 
Ухвала суду мотивована тим, що у меморандумі від 01.03.2019 року вказана заборгованість між юридичними особами, яка пов`язана з їх господарською діяльністю, а розписка є правочином, укладеним для забезпечення виконання таких господарських зобов`язань. Тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку ЦПК України, а підлягає розгляду в порядку ГПК України. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Гусельщикова М.А., діюча від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (Т. 2 а. с. 82 - 88).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. 
Апелянт вказує на те, що у даній справі суб`єктний склад – це фізичні особи, між якими наявний спір про право.

Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

18.05.2023 року на електрону адресу Одеського апеляційного суду від адвоката Цвігуна В.В., діючого від імені ОСОБА_4 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 2 а. с. 115 - 118).
У відзиві адвокат Цвігун В.В., діючий від імені ОСОБА_4 , повністю погоджується із висновками суду першої інстанції. Також вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку відносно того, що вищевказана розписка за своєю правовою природою є договором забезпечення, а не договором позики.
23.05.2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від адвоката Монастирського Д.О., діючого від імені ОСОБА_3 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 2 а. с. 122 - 128).
Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Наведені у відзиві доводи співпадають із доводами, наведеними у відзиві адвоката Цвігуна В.В., діючого від імені ОСОБА_4 ..

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною адвоката Гусельщикової Марини Анатоліївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2023 року (Т. 2 а. с. 95).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.04.2023 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2 а. с. 96).
18.05.2023 року на електрону адресу суду від адвоката Цвігуна В.В., діючого від імені ОСОБА_4 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 2 а. с. 115 - 118).
23.05.2023 року на адресу суду від адвоката Монастирського Д.О., діючого від імені ОСОБА_3 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 2 а. с. 122 - 128).
У судове засідання, призначене на 06.07.2023 року, з`явилися - адвокат Гусельщикова М.А., діюча від імені ОСОБА_1 , адвокат        Цвігун В.В., діючий від імені ОСОБА_4 , адвокат Монастирський Д.О., діючий від імені ОСОБА_3 ..
Рекомендоване поштове повідомлення на ім`я ОСОБА_2 повернулося до Одеського апеляційного суду з відміткою пошти – «адресат відсутній за вказаною адресою».
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, наявність відзивів на апеляційну скаргу, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Гусельщикової М.А., діючої від імені ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, приймаючи ухвалу про закриття провадження у справі, виходив з того, що в у меморандумі від 01.03.2019 року вказана заборгованість між юридичними особами, яка пов`язана з їх господарською діяльністю, а розписка є правочином, укладеним для забезпечення виконання таких господарських зобов`язань, тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку ЦПК України, а підлягає розгляду в порядку ГПК України. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та доводами викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, виходячи з наступного.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (наприклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).
Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.
Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.
За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказана заборгованість між юридичними особами, пов`язана із їх господарською діяльністю, а розписка є правочином, укладеним для забезпечення виконання таких господарських зобов`язань, тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку ЦПК України, підлягає розгляду в порядку ГПК України.
Довід апеляційної скарги про те, що у даній справі суб`єктний склад – це фізичні особи, між якими наявний спір про право, є неспроможним.
Меморандуми складалися у якості підтверджувальних документів щодо заборгованості ТОВ «Вектор Ойл Трейд», ТОВ «Векта Він», ТОВ «Селищанське» та ТОВ «Ві Джи Трейд», яка виникла перед ТОВ «Хлібекспорт», ТОВ «Хлібекспорт-2010», а також компаніями Directinvest, Trestcane Ltd в результаті здійснення між ними господарських операцій в процесі ведення підприємницької діяльності. По справі виникли правовідносини з приводу здійснення господарської діяльності. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, які в свою чергу не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Гусельщикової Марини Анатоліївни, діючої від імені ОСОБА_1 , є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Гусельщикової Марини Анатоліївни, діючої від імені ОСОБА_1 , у суду апеляційної інстанції відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі після її перегляду в апеляційному порядку може бути оскаржена в касаційному порядку.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

 
Апеляційну скаргу адвоката Гусельщикової Марини Анатоліївни, діючої від імені  ОСОБА_1 , – залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2023 року про закриття провадження у справі – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 12 липня 2023 року.

Головуючий суддя:                                                        А. П. Заїкін

Судді:                                                                        О. В. Князюк

                О. М. Таварткіладзе