ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" серпня 2023 р.           Справа№ 910/6999/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Доманської  М.Л.
суддів:            Полякова Б.М. 
          Пантелієнка  В.О. 
 
за участю секретаря судового засідання Бондар Л.В.
представники учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 23.08.2023 у судове засідання не з`явились,
розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023
у справі №910/6999/23
за заявою фізичної особи ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність   та додані   до неї документи повернуто без розгляду.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги; прийняти апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/6999/23 до провадження; відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/6999/23; задовольнити апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/6999/23; ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/6999/23 скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Пантелієнко В.О. та      Отрюха Б.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6999/23 за заявою Фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; відкладено розгляд питання про звільнення від сплати судового збору, про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/6999/23 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи    №910/6999/23.
26.06.2023 до Півічного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6999/23 на 1-мі томі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/6999/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду   міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/6999/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 23.08.2023 о 10 год. 00 хв.; запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України   надати відзив на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 17.07.2023; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, заперечень в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 24.07.2023.
У зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2023, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №910/6999/23 у наступному складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Поляков Б.М., Пантелієнко В.О.,
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.08.2023 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/6999/23 до свого провадження у новому складі суду. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/6999/23 призначено до розгляду на 23.08.2023 о 10  год. 00 хв.
У судове засідання 23.08.2023 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.
За положеннями   статті 129 Конституції України та   статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України   (далі -   ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч. 4   ст. 13 Господарського процесуального кодексу України   кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.
В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.
Згідно із ч. 1   ст. 269 ГПК України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на наступне. Щодо доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди арбітражному керуючому за три місяці виконання повноважень, апелянт зазначає, що законодавець, не передбачивши альтернативних способів сплати грошової винагороди арбітражному керуючому і встановивши імперативну норму щодо авансування грошової винагороди арбітражному керуючому, порушує його права, оскільки, встановивши таку норму, він фактично обмежує доступ, наданий особі, до такої міри, що порушується сама суть права. На думку скаржника, суд на етапі вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність позбавлений повноважень надавати оцінку доданим до заяви документам.  
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції   - без змін, з   огляду на наступне.
Статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника-фізичної особи може бути відкрито лише за заявою боржника.
Відповідно до ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність   в порядку Книги   четвертої   Кодексу   України   з   процедур   банкрутства. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2023 заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишено без руху. Встановлено строк десять днів з дня вручення даної ухвали фізичній особі ОСОБА_1  на усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність шляхом надання первісної документації, яка свідчить, що  наявність прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами); доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією в розмірі 19 963,91 грн.; проекту плану реструктуризації боргів боржника, який повинен відповідати вимогам ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства.
29.05.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява   ОСОБА_1 про усунення недоліків у справі № 910/6999/23.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність  та додані  до неї документи повернуто без розгляду.
Оскаржувана ухвала мотивована тим, що умови  Договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 19.12.2022, який укладено між заявником та арбітражним керуючим Хомичем Р.В. суперечать умовам Кодексу України з процедур банкрутства, яким не передбачено відстрочення сплати грошової винагороди арбітражному керуючому, так як і не передбачено виплату такої винагороди частинами, шляхом щомісячного перерахування певної суми коштів.
Суд зазначив про однозначність врегулювання даного питання про обов`язок боржника-фізичної особи здійснити авансування винагороди арбітражного керуючого в момент звернення із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Колегія суддів погоджується з відповідним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Таким чином, грошова винагорода арбітражного керуючого є заробітною платою за виконання ним своїх повноважень.
Передбачені п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень є гарантією оплати праці арбітражного керуючого в процедурі реструктуризації боргів боржника у визначеному кодексом розмірі.
Колегія суддів зазначає, що укладений боржником договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого із конкретним арбітражним керуючим не може ототожнюватися з вимогами ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства про авансування винагороди, оскільки цей договір не є гарантією справедливого проведення реструктуризації боргів боржника.
Так, колегія суддів зауважує, що укладення договору з арбітражним керуючим не є безумовною підставою для суду для його призначення керуючим реструктуризацією.
Статтею 28 Кодексу України з процедур банкрутства визначений перелік обставин, за яких арбітражний керуючий не може бути призначений розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією, зокрема, якщо такі особи є заінтересованими особами у цій справі або які є близькими особами фізичної особи- боржника.
Крім того, арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі неналежного виконання ним своїх повноважень.
Таким чином, у разі непризначення арбітражного керуючого, з яким підписано договір, або його відсторонення судом, може виникнути ситуація, яка фактично призведе до того, що призначеному/новопризначеному судом арбітражному керуючому у разі відсутності авансованої боржником винагороди не буде гарантовано належну оплату праці.
Крім того, колегія суддів погоджується з доводами місцевого суду про те, що обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом України з процедур банкрутства і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ч. 3 ст. 116 зазначеного Кодексу.
При цьому, ні Кодекс, ні інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №910/2629/20, від 23.11.2020 у справі №922/1734/20, від 19.11.2020 у справі № 927/203/20, від 17.02.2021 у справі №927/166/20).
При цьому апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що відповідно до ст. 129 Конституції України, здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відтак, встановлення процесуальним законодавством, зокрема Кодексом України з процедур банкрутства, механізму авансування винагороди арбітражного керуючого при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність, не обмежує право заявника на доступ до правосуддя.
Судом першої інстанції вірно вказано, що при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що, звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статті 76-77 ГПК України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
При ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання. 
Водночас надана боржником роздруківка кредитної історії, складена Українським бюро кредитних історій, яка не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою кредитного бюро, відповідно до статті 77 ГПК України не є належним та допустим доказом, який би підтверджував наявність кредитних зобов`язань боржника. 
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.11.2022 у справі № 909/937/21.
Отже, доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують доводів, якими обґрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції, та які грунтуються на імперативних нормах чинного законодавства про банкрутство, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі   статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"   суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/6999/23 прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги    не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Керуючись ст.ст.   129, 269, 270, 271,   275,   276,    282,   283,   284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/6999/23 залишити без змін.
Матеріали справи № 910/6999/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
          Повний текст складено 28.08.2023 

Головуючий суддя                                                            М.Л. Доманська 

Судді                                                                                Б.М. Поляков

                                                                                В.О. Пантелієнко