Справа № 127/12880/20
Провадження № 22-ц/801/1823/2023
Провадження № 22-ц/801/1825/2023
Категорія: 11
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року	Справа № 127/12880/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.
Секретар: Литвин С. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2023 року та на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення майнової шкоди,
Рішення ухвалив суддя Федчишен С. А.
Рішення ухвалено об 11:06 год у м. Вінниці
Дата складення повного тексту рішення – 10 липня 2023 року,

Встановив:
У червні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення майнової шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками будинковолодіння із двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Власником сусіднього будинку є відповідач ОСОБА_4 , який також має у власності будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який межує з їхнім будинковолодінням.
На будівлі нежитлового приміщення – гаража, який знаходиться на земельній ділянці відповідача, розташовані відводи атмосферних опадів таким чином, що опади через них спадають на їх земельну ділянку, спричиняючи руйнування конструкцій їх будинку, зокрема, фундаменту, перекриття та покриття, погріба, паркана. 
Через неправильне водовідведення зі сторони житлового будинку відповідача також стікають усі опади, які завдають значної шкоди їх майну.
Неодноразові звернення до відповідача щодо переобладнання відовідводів залишені без відповідного реагування.
Відповідно до звіту № 22-20 «Про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій житлових будинків та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що земельна ділянка за цією адресою має похилий рельєф зі спадом в сторону річки Південний Буг в північно-східному напрямку.
В процесі проведення технічного обстеження виявлено такі дефекти та пошкодження: бетонні площадки та вимощення мають руйнування у вигляді розшарування, утворення вибоїн та деформацій; бетонні паркани в окремих місцях мають крени в різні сторони відносно своєї осі; кам`яні стіни погреба, житлового будинку «А» мають замокання та руйнування кам`яної кладки. 
Бетонні площадки та вимощення мають пошкодження в зв`язку з систематичним замоканням та під дією циклів замерзання-розмерзання відбувається процес руйнування.
Враховуючи похилий рельєф та замокання ґрунту відбувається надмірний тиск на стіну погріба, що спричиняє її руйнування.
Ці пошкодження конструктивних елементів будівель та споруд значною мірою спровоковані внаслідок систематичного їх замокання та циклів замерзання-розмерзання насичених вологою конструкцій. Талі і дощові води із покрівель будинку і прилеглої території сусіднього будинковолодіння потрапляють на будівельні конструкції будівель і споруд обстеженого об`єкта. При проведенні візуального огляду сусіднього будинковолодіння, розташування будівель та споруд, виявлено факт відведення атмосферних опадів із сусідньої ділянки та будівель на ній таким чином, що вони в основній масі потрапляють на територію обстежуваного об`єкта. Потік води підмиває та зносить ґрунт разом із культурними посівами, а також з часом руйнує на своєму шляху будівлі та споруди.
Для уникнення подальшого потрапляння талих та дощових вод із сусідньої ділянки на обстежувану ділянку необхідно прийняти міри щодо перенаправлення потоку води в іншу сторону.
Схема існуючої ситуації та рекомендації щодо відведення атмосферних опадів наведена в додатку «А» даного технічного звіту. При виконанні рекомендацій талі і дощові води будуть оминати будівлі та споруди, чим можливо уникнути подальшого їх замокання та руйнування.
Водні маси з сусідньої ділянки (при запропонованій схемі відведення) можуть відводитися через її ж території в басейн річки Південний Буг.
В підтвердження надали фотографії пошкоджених будівельних конструкцій та відеозаписи фіксації ситуації під час дощової погоди, на котрих можна спостерігати процес руху водних мас.
У висновку експертом визначено, що для можливості подальшої безпечної експлуатації необхідно в проектній документації передбачити роботи наведені в дефектній відомості даного технічного звіту.
Такі обставини також підтверджуються актом обстеження будинковолодіння позивачів по АДРЕСА_1 .
Жодні протиправні дії з їх боку, якими б спричинялася шкода будівельним конструкціям, відсутні.
Порушення з боку відповідача порушують їх майнові права та інтереси, тому вони просили зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні їхнім майном шляхом здійснення реконструкції водовідведення відповідно до додатку «А» звіту № 22-20 «Про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій житлових будинків та споруд за адресою: АДРЕСА_1 » та стягнути з відповідача майнову шкоду на їх користь в розмірі 53 101,00 грн. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення майнової шкоди, відмовлено. 
Додатковим рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2023 року заяву представника відповідача адвоката Чернілевської Р. В. задоволено, ухвалено додаткове рішення.
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2666,66 грн. та судові витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2974,57 грн.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2666,66 грн. та судові витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2974,57 грн.
Стягнено з ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2666,66 грн. та судові витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2974,57 грн.
Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду та на додаткове рішення суду, у якій просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Зазначила, що вважає судові рішення незаконними, необґрунтованими і такими, що підлягають скасуванню.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції порушив права позивача на можливість доказування своїх позовних вимог і при наявності задоволеного клопотання позивача про допит у судовому засіданні експерта, допитав його без присутності позивача, яка не з`явилася у судове засідання по поважній причині, про що подала до суду клопотання, якому суд не надав оцінки, чим порушив основні засади цивільного судочинства щодо права на справедливий суд, змагальність та диспозитивність судового процесу.
Судом поверхнево оцінено висновок експерта, а саме щодо того, що експерт не дав беззаперечної та категоричної відповіді, що усі опади із покрівлі будівлі гаража, належного відповідачу, направляються у влаштований місцевий вигріб, а експертом зазначено «частина опадів», тобто експерт не спростував того, що з покрівлі гаража, належного відповідачу, стікають атмосферні опади через неналежним чином влаштовану систему водовідведення. Це свідчить про те, що висновок експерта не може бути належним доказом спростування позовних вимог.
Наданий позивачем такий належний і допустимий доказ, як експертний звіт № 22-20, проведений уповноваженою особою із спеціальними знаннями, який підтвердив заявлені позовні вимоги і яким було встановлено, що через неналежне відведення опадів з боку відповідача, атмосферні опади потрапляють на земельну ділянку позивача, залишився без належної оцінки судом. 
Також судом першої інстанції не надана відповідна оцінка такому доказу, як доданому до позовної заяви відеоматеріалу.
Таким чином, з урахуванням вимог статтей 77, 80, 81 ЦПК України відповідач не спростував позовних вимог позивачів. 
Судом першої інстанції для ухвалення додаткового рішення не було завчасно надіслано позивачу заяву про ухвалення додаткового рішення, що позбавило її можливості подати відповідні заперечення в захист своїх прав та інтересів. Так судом не враховано, що договором про надання правової допомоги від 01 липня 2020 року не конкретизовано представництво відповідача саме по даній справі № 127/12880/20, враховуючи, що адвокат Чернілевська Р. В. здійснює представництво інтересів відповідача і по інших справах: № 127/1986/20 та № 127/3019/20, які перебувають у провадженні Вінницького міського суду. У квитанції до прибуткового касового ордера № 01-07/23 зазначено підставу: «згідно договору про надання правової допомоги», не зазначено дату цього договору та по якій із вказаних справ здійснено оплату. Тому квитанція є неналежним доказом оплати адвокатських послуг саме у цій справі № 127/12880/20. А відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу і розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідач ОСОБА_4 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Інші учасники справи не надали відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 і апеляційну скаргу не подали.
У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 – адвокати Олійник О. Л. і Кундеус С. І. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Кундеус С. І. підтримав апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 і просить її задовольнити.
У судове засідання не з`явився неповнолітній позивач ОСОБА_3 , його інтереси представляє законний представник ОСОБА_1 , інтереси якої представляють адвокати Олійник О. Л. і Кундеус С. І.
Відповідач ОСОБА_4 і його представник – адвокат Чернілевська Р. В. апеляційну скаргу не визнали, просять залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Апеляційний суд перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка АДРЕСА_3 площею 0,0453 га, кадастровим номером 0510136600:02:098:0081 цільовим призначенням: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_3 – 3/25 і ОСОБА_1 – 22/25; земельна ділянка площею 0,0543 га за цією ж адресою, з таким же цільовим призначенням, з кадастровим номером 0510136600:02:098:0082 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 . Об`єкт нерухомого майна – домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить: ОСОБА_3 – 3/25 часток, ОСОБА_1 – 14/25 часток, ОСОБА_5 – 8/25 часток (том 1 а. с. 16-20, 21-22, 23-24).
Позивач ОСОБА_3 неповнолітній – ІНФОРМАЦІЯ_1 , його мати – ОСОБА_1 , батько ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 657 від 23 лютого 2009 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (том 1 а. с. 15).
Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 , актовий запис № 32 від 26 лютого 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького МУЮ у Вінницькій області, ОСОБА_5 змінила ім`я на ОСОБА_2 (том 1 а. с. 213).
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 09 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 10532, ОСОБА_4 є власником житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_3 (том 1 а. с. 30).
Згідно акта обстеження будинковолодіння мешканців ОСОБА_2 і ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , складеного в. о. голови комітету мікрорайону «Сабарів» Мельник В. В. і в. о. секретаря мікрорайону «Сабарів» ОСОБА_7 , ними виявлено, що по 1-му проїзду Черняховського напрямок стічних вод після опадів тече у двір ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Ними 12 років назад була встановлена труба завдовжки 76 метрів за кошти сім`ї ОСОБА_8 . На теперішній час користується весь проїзд, а також ОСОБА_4 . На межі між будинками ОСОБА_4 і ОСОБА_8 побудований секційний залізобетонний паркан, який руйнується внаслідок попадання на нього дощової води з даху гаража та прибудови. Також встановлено недотримання правил добросусідства, а саме сарай ОСОБА_4 побудований на межі між сусідами, дах якого впирається в паркан. Незважаючи на виконані дії з підсилення паркану, він продовжує руйнуватися. З гаража і сарая ОСОБА_4 виведені водостічні ринви в бік земельної ділянки ОСОБА_2 , що під час опадів спричинює стік дощової води на подвір`я ОСОБА_2 . В 2011 році біля будинку ОСОБА_2 влаштоване бетонне покриття, яке зруйнувалося від стоку води. Підвальне приміщення будинку руйнується, стіни підвалу мокрі, штукатурка осипається, просідає фундамент, будинок дає тріщини (том 1 а. с. 31). 
Звітом № 22-20 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій житлових будинків та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , наданого ФОП « ОСОБА_9 » на замовлення ОСОБА_2 надано висновок, у якому зазначено, що на підставі результатів проведення обстеження та аналізу технічного стану будівельних конструкцій – встановлено, що загальний технічний стан конструктивних елементів житлових будинків та споруд за адресою: АДРЕСА_1 – непридатний до нормальної експлуатації. В цілому встановлена невідповідність вимогам надійності і не можливість безпечної експлуатації. Для подальшої безпечної експлуатації необхідно в проектній документації передбачити роботи, наведені в дефектній відомості даного технічного звіту. Даний висновок має силу за умови: - не перевищення нормативних навантажень на елементи та конструкції будівлі; - проведення реконструкції будівлі, виконання надбудов, прибудов або капітального ремонту без розробленої проектної документації недопустиме; вести постійний нагляд за конструкціями покрівлі в зимовий період для регулювання снігового навантаження (том 1 а. с. 41-61).
У дефектній відомості за результатами обстеження будівельних конструкцій зазначено: опис місця виявлення дефекту; опис дефектів та пошкоджень, виявлених при обстеженні; рекомендації з усунення виявлених дефектів та пошкоджень (том 1 а. с. 49).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2021 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки, задоволено клопотання представника відповідача, призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: - що з технічної точки зору є причиною руйнування паркану, встановленого між ділянками, що належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ділянкою, яку використовує ОСОБА_4 ; що з технічної точки зору є причиною замокання стін погріба, руйнувань фундаменту та вимощення навколо будівель, розташованих по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .? (том 2 а. с. 62, 63, 64).
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 127/12880/20 від 16 лютого 2023 року № 3957/21-21, з технічної точки зору причиною руйнування паркану, встановленого між ділянками, що належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ділянкою, яку використовує ОСОБА_4 , замокання стін погреба, руйнування фундаменту та вимощення навколо будівель, розташованих по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , може являтись вплив атмосферних опадів, що потрапляють до досліджуваних об`єктів, по похилому рельєфу від АДРЕСА_4 , про що зазначено у дослідницькій частині.
Своєчасне проведення необхідних заходів щодо запобігання та обмеження попадання атмосферних опадів, а саме: улаштування систем водовідведення із покрівлі житлового будинку, належного ОСОБА_2 та дренажу – системи штучних каналів для відводу дощових вод із прибудинкової території земельної ділянки, у відповідності до вимог нормативних документів, діючих у галузі будівництва України, могло забезпечити захист від зазначених руйнувань та зволоження (том 2 а. с. 84-99).
У дослідницькій частині вказано про те, що порівняння вимог нормативних документів, чинних у галузі будівництва України, із результатами проведеного натурного обстеження будівель, споруд та їх окремих конструктивних елементів, а саме: паркану, встановленого між ділянками, що належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ділянкою, яку використовує ОСОБА_4 , погребу під житловим будинком, фундаменту житлового будинку, належного ОСОБА_2 , вимощення навколо будівель, розташованих по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дають підстави вважати, що причиною руйнування та зволоження вищезазначених будівель та споруд може являтись відсутність систем водовідведення, а саме: влаштованого належним чином відводу атмосферних опадів із покрівлі житлового будинку, дренажу – системи штучних каналів для відводу атмосферних опадів із прибудинкової території земельної ділянки та ймовірно відсутність гідроізоляції (водозахисту) фундаменту будинку. Своєчасне проведення необхідних заходів щодо запобігання та обмеження попадання атмосферних опадів, а саме улаштування систем водовідведення із покрівлі житлового будинку, належного ОСОБА_2 , та дренажу – системи штучних каналів для відводу дощових вод із прибудинкової території земельної ділянки, у відповідності до вимог нормативних документів, діючих у галузі будівництва України, могло забезпечити захист від зазначених руйнувань та зволоження.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у судовому засіданні не знайшли підтвердження факти протиправності дій відповідача, наявності причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та зазначеними у позові негативними наслідками.
Ухвалюючи додаткове рішення про задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_4 – адвоката Чернілевської Р. В. про стягнення судових витрат на правничу допомогу та витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив із наданих нею: договору про надання правової допомоги від 01 липня 2020 року, укладеного між адвокатом Чернілевською Р. В. та клієнтом ОСОБА_4 , акта виконаних робіт та наданих послуг від 03 липня 2023 року; квитанції до прибуткового касового ордера № 01-07/23 від 03 липня 2023 року на суму 8000,00 грн. про оплату адвокатських послуг; платіжне доручення № 66011465 від 09 липня 2021 року на суму 8923,72 грн. за проведення експертизи. Ці докази суд визнав необхідними доказами в підтвердження понесених відповідачем судових витрат, які є співмірними із складністю справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).
Із такими висновками суду першої інстанції можна погодитися, виходячи із наступного.
Згідно положень статтей 21, 24, 41 Конституції України, статті 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.
Сторони по справі є власниками суміжних земельних ділянок, а також власниками будівель, зведених на цих земельних ділянках.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник здійснює право власності шляхом володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Статтею 1167 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справи за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
За правилами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Заявивши позов про усунення перешкод в користуванні майном, позивачі обґрунтували його тим, що на будівлі нежитлового приміщення – гаража, який знаходиться на земельній ділянці відповідача, розташовані відводи атмосферних опадів таким чином, що опади через них спадають на їх земельну ділянку, спричиняючи руйнування конструкцій їх будинку, зокрема, фундаменту, перекриття та покриття, погріба, паркана. Через неправильне водовідведення за сторони житлового будинку відповідача також стікають усі опади, які завдають значної шкоди їх майну. Зазначені дії з боку відповідача порушують їх майнові права та інтереси, тому вони просили зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні їхнім майном шляхом здійснення реконструкції водовідведення відповідно до додатку «А» звіту № 22-20 «Про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій житлових будинків та споруд за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача майнову шкоду на їх користь в розмірі 53 101,00 грн.
При цьому у позові вони не зазначили доказів на підтвердження таких обґрунтувань і не надали таких доказів у підтвердження тих обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог. Зокрема позивачі не вказали в чому полягають протиправні дії (бездіяльність) відповідача і причинний зв`язок між такими протиправними діями (бездіяльністю) відповідача і тими негативними наслідками, про які вони зазначили у своєму позові.
Відповідно частини 3 до статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні (пункт 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) (пункт 8). 
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України – допустимість доказів).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Цивільний процесуальний кодекс України прямо закріплює низку обов`язків учасників процесу у сфері доказування, до яких належать:
- сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК);
- подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК);
- надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні (п. 5 ч. 2 ст. 43 ЦПК).
Положення статті 81 ЦПК України відображають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист. При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі.
Як свідчать матеріали справи вони не містять доказової бази, необхідної для належного встановлення обставин справи, а саме того, що руйнування паркану, встановленого між ділянками сторін у справі, замокання стін погріба, руйнування фундамента та вимощення навколо будівель, належних позивачам, виникли саме від протиправних дій відповідача ОСОБА_4 , і ці дії перебувають у причинному зв`язку із такими наслідками.
Таких обставин і висновків не містить зазначений та наданий позивачами звіт № 22-20 «Про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій житлових будинків і споруд по АДРЕСА_1 » (том 1 а. с. 49).
Таким чином позивачі не надали належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту перешкоджання відповідачем у користуванні їм належним їм майном, та, відповідно факту порушення їх прав і законних інтересів, а також спричинення відповідачем майнової шкоди в розмірі 53 101,00 грн.
При цьому, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції відповідно до вимог статтей 110 і 89 ЦПК України вірно надав оцінку висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 127/12880/20, № 3957/21-21 від 16 лютого 2023 року, відповідно до якого з технічної точки зору причиною руйнування паркану, замокання стін погреба, руйнування фундаменту та вимощення навколо будівель позивачів, може являтись вплив атмосферних опадів, що потрапляють на земельну ділянку позивачів по похилому рельєфу від АДРЕСА_4 . Забезпечити захист від руйнувань та замокання зможе улаштування систем водовідведення із покрівлі будинку позивачів та дренажу – системи штучних каналів для відводу дощових вод із належної позивачам земельної ділянки.
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги позивача, в тому, що судом поверхнево оцінено висновок експерта, який не може бути належним доказом спростування позовних вимог, а саме належним і допустимим доказом є наданий позивачем експертний звіт № 22-20, а також відповідачем, з урахуванням вимог статтей 77, 80, 81 ЦПК України не спростовані позовні вимоги позивачів, оскільки ці доводи є безпідставними, вони не ґрунтуються на вимогах закону та не підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку з чим не можуть вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення і його скасування.
Таким чином, оскільки позивачі не надали суду належних і допустимих доказів (статті 77, 78 ЦПК України), що є їх процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), про те, що відповідач чинить їм перешкоди у користуванні належним їм майном та завдав їм майнової шкоди, тому у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення такого позову.
Доводи апеляційної скарги у тому, що суд першої інстанції порушив права позивача на можливість доказування своїх позовних вимог та порушив основні засади цивільного судочинства щодо права на справедливий суд, змагальність та диспозитивність судового процесу, є безпідставними і не відповідають матеріалам справи, оскільки судове засідання в черговий раз було призначено на 29 травня 2023 року, в яке позивачі, у тому числі ОСОБА_1 не з`явилася; участь у судовому засіданні приймали її представники – адвокати Кундеус С. І. і Олійник О. Л. За їх клопотанням у судове засідання викликаний судовий експерт і розгляд справи відкладено на 29 червня 2023 року (том 2 а. с. 123). Позивач ОСОБА_1 (згідно ч. 5 ст. 130 ЦПК України) і її представники – адвокати Олійник О. Л. і Кундеус С. І. належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка представників та судові повістки (том 2 а. с. 124, 125, 126 зворот).
28 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Олійник О. Л. подав до суду заяву про перенесення справи на іншу дату, оскільки позивач у зв`язку з виробничою необхідністю змушена перебувати на робочому місці, що унеможливлює її участь у судовому засіданні, додавши довідку за вихідним № 5 від 26 червня 2022 року з місця роботи – ТОВ «Града» про потребу в присутності ОСОБА_1 на робочому місці 29 червня 2023 року (том 2 а. с. 128, 129).
У призначене на 29 червня 2023 року судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася і не з`явилися її представники – адвокати Кундеус С. І. і Олійник О. Л. без поважних причин, оскільки про такі не повідомили суд (том 2 а. с. 131).
За правилами статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина 1).
Згідно положень частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1).
Із матеріалів справи вбачається, що і позивач ОСОБА_1 і її представники – адвокати Кундеус С. І. та Олійник О. Л. були належним чиним повідомлені про судове засідання, у судове засідання не з`явилися: позивач – по неповажній причині, що визнав суд, а її представники – без повідомлення причин неявки.
Підстави для застосування вимог частини 2 статті 223 ЦПК України (відкладення розгляду справи) у даному випадку були відсутні.
Тому суд першої інстанції цілком законно – з дотриманням вимог статті 223 з урахуванням вимог статті 210 ЦПК України, розглянув справу у відсутності позивача ОСОБА_1 та її представників – адвокатів Кундеуса С. І. і Олійника О. Л.
Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в частині оскарження додаткового рішення суду не підлягає до задоволення за таких підстав.
У заяві про ухвалення додаткового рішення в рахунок відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката представник відповідача просив стягнути на користь відповідача із позивачів понесені ним судові витрати, пов`язані із розглядом справи на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8000,00 грн.: по 2666,66 грн. із кожного позивача, а також стягнути на його користь понесені ним витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 8923,72 грн.: по 2974,57 грн. з кожного позивача (том 2 а. с. 136-137).
До заяви додано: договір про надання правової допомоги від 01 липня 2020 року, згідно умов якого адвокат приймає на себе зобов`язання на представництво та захист інтересів клієнта ОСОБА_4 , зокрема, в усіх судових установах, з усіма правами, які надані законом позивачеві, відповідачеві, третій особі, а клієнт зобов`язується оплатити такі послуги (пункт 1); за надання послуги з правової допомоги клієнт сплачує адвокатові плату у формі гонорару, розмір якого встановлюється за домовленістю сторін та становить 8000,00 грн. за супровід справи на стадії її розгляду судом першої інстанції (пункт 4.1) (том 2 а. с. 138); акт виконаних робіт від 03 липня 2023 року на суму 8000,00 грн. (том 2 а. с. 139); квитанцію до прибуткового касового ордера № 01-07/23 від 03 липня 2023 року на суму 8000,00 грн., в якій підставою зазначено: згідно договору про надання правової допомоги (том 2 а. с. 140); платіжне доручення № 66011465 від 09 липня 2021 року на суму 8923,72 грн. сплачену ОСОБА_4 за судову експертизу (том 2 а. с. 141); рахунок № 2234 від 23 червня 2021 року на оплату ОСОБА_4 експертизи № 3957/21-21, проведену Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (том 2 а. с. 142).
Заяву разом із додатками представник відповідача ОСОБА_4 – адвокат Чернілевська Р. В. завчасно – 03 липня 2023 року, надіслала цінним листом на адресу трьох позивачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (том 2 а. с. 143, 144, 145). Матеріали справи не містять їх заперечень.
Задовольнивши частково заяву, суд першої інстанції, як вбачається із матеріалів цієї цивільної справи № 127/12880/20, врахував обставини саме цієї справи, і саме по цій цивільній справі врахував обсяг фактично наданих послуг, витрачений реальний час на представництво інтересів клієнта ОСОБА_4 в суді, характер виконаної адвокатом роботи, та з урахуванням принципу співмірності й розумності судових витрат, принципу справедливості, пропорційності і верховенства права, а також відсутність заперечень зі сторони позивачів, визначив до стягнення на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. – по 2666,66 грн. з кожного позивача, а також стягнув підтверджені документально (платіжне доручення № 66011465 від 09 липня 2021 року на суму 8923,72 грн. та рахунок № 2234 від 23 червня 2021 року на оплату ОСОБА_4 експертизи № 3957/21-21) понесені відповідачем витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 8923,72 грн. – по 2974,57 грн. з кожного позивача, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3); витрати, пов`язані з проведенням експертизи (п. 2 ч. 3).
Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи тощо, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (частина 7 статті 139 ЦПК України).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами (частини 8 і 9 статті 139 ЦПК України).
Позивачі, у тому числі і ОСОБА_1 не подавала до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та витрат на оплату послуг експерта.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції враховані всі обставини справи, клопотання відповідача по цьому питанню, відсутність заперечень зі сторони позивачів та вимоги цивільного процесуального закону по питанню відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката і витрат на оплату послуг експерта та прийнято законне рішення про задоволення заяви відповідача про стягнення на його користь судових витрат.
За таких обставин апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2023 року залишити без змін.
Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	В. В. Сопрун  	
  	І. М. Стадник  	

Повний текст судового рішення складено 05 жовтня 2023 року