УХВАЛА
21 серпня 2023 року
м. Київ
справа №620/7825/21
адміністративне провадження №К/990/28312/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року по справі №620/7825/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Носівське хлібоприймальне підприємство» до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Носівське хлібоприймальне підприємство» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2820/25010700 від 16 червня 2021 року Форма «Р» про збільшення суми податку на прибуток на 1 203 919,00 грн (в тому числі основний платіж - 9 631 35,00 грн, штрафні санкції -240 784,00 грн);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2821/25010700 від 16 червня 2021 року Форма «В4» згідно якого визнано завищенням від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту ПДВ наступного звітного періоду, на суму                          304 092,00 грн за вересень 2020 року, та нараховано фінансових (штрафних) санкцій по ПДВ на суму 304 092,00 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16 червня 2021 року № 2820/25010700 (Форма «Р»); визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 червня 2021 року                                 № 2821/25010700 (Форма «В4») в частині завищенням суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду податкового періоду в розмірі                        222 729,00 грн; в решті позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Носівське хлібоприймальне підприємство» судовий збір в розмірі 21 112,00 грн.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 24 січня 2023 року (повний текст виготовлено 30 січня 2023 року), а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 10 серпня 2023 року.
Водночас в касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження відповідач посилається на те, що вже звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, однак їх було повернуто. Скаржник зауважує, що первинна касаційна скарга була подана у межах строку на касаційне оскарження. Просить врахувати запровадження в країні воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». 
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно убачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
Як убачається з матеріалів касаційної скарги, Єдиного державного реєстру судових рішень та згідно з відомостями з Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач вже неодноразово реалізовував своє право на касаційне оскарження рішень судів попередніх інстанцій у цій справі. Однак ухвалами Верховного Суду від 13 березня 2023 року, від 27 квітня 2023 року, від 14 червня 2023 року та від 12 липня 2023 року касаційні скарги було повернуто.
Водночас у своїх ухвалах про повернення раніше поданих касаційних скарг Верховний Суд неодноразово надавав роз`яснення скаржнику щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.
Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022  року, Суд зазначає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.
Зважаючи на пропуск строку на касаційне оскарження, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не можна вважати обґрунтованим.
Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк, встановлений статтею 329 КАС України, скаржником не зазначено.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 339 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Оскільки касаційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, таку касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року по справі №620/7825/21 залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                      О.О. Шишов

Судді                                                                                                                                   І.В. Дашутін
                                                                                                                                                                       
                                                                                                                                           М.М. Яковенко