ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16399/19                                                                  Головуючий у 1 інстанції: Добрівська Н.А.
                                                                             Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 липня 2023 року                                                                                            м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                                 Кузьмишиної О.М.
За участю секретаря                               Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправним та нечинним рішення в частині, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, в якому просила визнати протиправним та нечинним рішення Київської міської ради «Про затвердження Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості» від 13 вересня 2018 року № 1369/5433, в частині п. 3.7. цього рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та нечинним пункт 3.7 Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради від 13.09.2018 №1369/5433.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Київська міська рада звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що Київською міською радою 08 вересня 2022 року було прийнято рішення № 5407/5448 «Про затвердження змін до Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості» (набрання чинності 14.10.2022), відповідно до якого, п. 3.7. Порядку було викладено у новій редакції. Таким чином, апелянт вказує, що положення п. 3.7. Порядку (який був визнаний нечинним та протиправним) на момент винесення рішення суду були неактуальними, а його нова редакція не містить предмету спору, оскільки, вже не встановлює необхідність для дітей біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, дітей осіб, які звернулись із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та які не зареєстровані в місті Києві вносити щомісячну плату за надання дошкільної освіти в комунальному закладі дошкільної освіти.
05 червня 2023 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від третьої особи - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності третьої особи.
Також, 05 червня 2023 року електронною поштою та за допомогою системи «Електронний суд» до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Річко Олени Олександрівни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2023 року вищевказане клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 20 червня 2023 року о 14:50 годин.
14 червня 2023 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від третьої особи - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності третьої особи.
15 червня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Річко Олени Олександрівни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - Річко Олени Олександрівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. 
16 червня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 - Річко Олени Олександрівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
20 червня 2023 року Шостим апеляційним адміністративним судом направлено на ім`я Голові ліквідаційної комісії Окружного адміністративного суду міста Києва Миронюка Д.М.  запит про надання інформації.
27 червня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача Київської міської ради надійшло клопотання про перенесення дати судового засідання, що було призначено на 20.06.2023 о 14.50.
21 липня 2023 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду з Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла відповідь на запит.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_2 є особою, що звернулась за захистом в Україні, згідно з Законом України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту», що підтверджується довідкою № 010019 виданої 20.12.2018 УДМС України в Київській області.
ОСОБА_2 є матір`ю позивача - малолітньої ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 02.02.2016 сектором РАГС району Шохмансур м. Душанбе, актовий запис № 294.
25 квітня 2019 року ОСОБА_1 було зараховано на навчання до комунального закладу дошкільної освіти № 688 територіальної громади міста Києва, з одночасним наданням матір`ю дитини ОСОБА_2 згоди від 25.04.2019 щодо внесення щомісячної плати за надання дошкільної освіти в розмірі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, відповідно до п. 3.7 рішення Київської міської ради «Про затвердження Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості» від 13.09.2018 № 1369/5433, який у 2019 році становив 2490,00 грн. на місяць.
Відповідно до п. 3.7 рішення Київської міської ради «Про затвердження Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості» від 13.09.2018 року № 1369/5433 встановлено, що у разі зарахування з 01.09.2018 в комунальний заклад дошкільної освіти територіальної громади міста Києва дитини, не зареєстрованої в місті Києві (окрім дітей внутрішньо переміщених осіб та дітей учасників АТО), встановлюється щомісячна плата за надання дошкільної освіти в комунальному закладі дошкільної освіти територіальної громади міста Києва в розмірі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради про бюджет міста Києва на відповідний рік.
Не погоджуючись із вищевказаним пунктом рішення відповідача, позивач звернулася до суду позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 53 Конституції України, кожен має право на освіту.
Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Конституційним судом України в Рішенні від 04 березня 2004 року № 5-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положень ч. 3 ст. 53 Конституції України та зазначено, що в аспекті конституційного подання положення частини третьої статті 53 Конституції України «держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах» у контексті частин першої, другої, четвертої зазначеної статті необхідно розуміти так: 
- доступність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту на принципах рівності, визначених статтею 24 Конституції України, означає, що нікому не може бути відмовлено у праві на освіту, і держава має створити можливості для реалізації цього права; 
- безоплатність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту означає можливість здобуття освіти в державних і комунальних навчальних закладах без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги визначених законодавством рівня, змісту, обсягу і в межах тих видів освіти, безоплатність яких передбачена частиною третьою статті 53 Конституції України.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 статті 19 вищевказаного Закону закріплено, що держава гарантує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти в державних і комунальних закладах освіти; надання стипендій та пільг здобувачам освіти таких закладів у порядку, встановленому законодавством України. Громадяни мають право безоплатно здобути фахову передвищу та вищу освіту в державних і комунальних закладах освіти на конкурсній основі.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 3 Закону України «Про освіту», кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.
В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про освіту», держава забезпечує: безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти відповідно до стандартів освіти; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої і післядипломної освіти відповідно до законодавства.
За приписами абзацу 2 частини 2 статті 3 Закону України «Про дошкільну освіту», держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної освіти в державних і комунальних закладах дошкільної освіти у межах державних вимог до змісту, рівня й обсягу дошкільної освіти (Базового компонента дошкільної освіти).
В силу приписів частини 2 статті 28 Закону України «Про дошкільну освіту», дитина має гарантоване державою право на безоплатну дошкільну освіту в державних і комунальних закладах дошкільної освіти.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 - мати позивача   ОСОБА_1 , є особою, що звернулась за захистом в Україні, згідно з Законом України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту», що підтверджується довідкою № 010019 виданої 20.12.2018 УДМС України в Київській області (Т. 1 а.с. 27-28).
Відповідно до п. 3.7 рішення Київської міської ради «Про затвердження Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості» від 13.09.2018 року № 1369/5433 (в редакції, станом на 13 вересня 2018 року), встановлено, що у разі зарахування з 01 вересня 2018 року в комунальний заклад дошкільної освіти територіальної громади міста Києва дитини, не зареєстрованої в місті Києві (окрім дітей внутрішньо переміщених осіб та дітей учасників АТО), встановлюється щомісячна плата за надання дошкільної освіти в комунальному закладі дошкільної освіти територіальної громади міста Києва в розмірі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради про бюджет міста Києва на відповідний рік (Т. 1 а.с. 12-21)
25 квітня 2019 року ОСОБА_1 було зараховано на навчання до комунального закладу дошкільної освіти № 688 територіальної громади міста Києва. 
Одночасно матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надано для підписання згоду від 25 квітня 2019 року щодо внесення щомісячної плати за надання дошкільної освіти в розмірі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, відповідно до п. 3.7 рішення Київської міської ради «Про затвердження Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості» від 13.09.2018 № 1369/5433, який у 2019 році становив 2490,00 грн. на місяць (Т. 1 а.с. 23).
Позивач стверджує про порушення свого права на отримання безоплатної дошкільної освіти, посилаючись на приписи Закону України «Про біженців та осіб, що потребують додаткового або тимчасового захисту».
З даного приводу, слід зазначити наступне.
Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про дошкільну освіту», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, здобувають дошкільну освіту в порядку, встановленому для громадян України.
Згідно частини 8 статі 3 Закону України «Про освіту», особи, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту згідно із Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а також інші категорії іноземців та осіб без громадянства у передбачених законом та/або міжнародним договором України випадках мають рівне з громадянами України право на освіту.
За приписами частини 1 статті 13 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», особа, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, має право на: тимчасове працевлаштування, навчання, медичну допомогу в порядку, встановленому законодавством України; проживання у родичів, у готелі, піднаймання житлового приміщення або користування житлом, наданим у пункті тимчасового розміщення біженців; безоплатну правову допомогу в установленому порядку; конфіденційне листування з УВКБ ООН та право на відвідання співробітниками УВКБ ООН; інші права, передбачені Конституцією та законами України для іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з доводами позовної заяви про те, що ОСОБА_2 , як особа, яка звернулась за захистом до України, та її діти підпадають під дію положень статті 9 Закону України «Про дошкільну освіту» та статті 13 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», у зв`язку із чим, позивач має право здобувати дошкільну освіту в порядку, встановленому для громадян України.
При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, право на освіту в Україні гарантується та забезпечується за принципом «доступності» та «безоплатності» не залежно від жодних обставин та ознак, якими є в тому числі і реєстрація місця проживання в межах території певної місцевої громади.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про те, що п. 3.7 Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затверджений рішенням Київської міської ради від 13.09.2018 року № 1369/5433 застосований до неповнолітньої ОСОБА_1 та впливає на її права, свободи та охоронювані законом інтереси, тому, має бути визнаний судом протиправним та нечинним.
Щодо посилання апелянта на те, що Київською міською радою 08 вересня 2022 року було прийнято рішення № 5407/5448 «Про затвердження змін до Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості» (набрання чинності 14.10.2022), відповідно до якого, п. 3.7. Порядку було викладено у новій редакції, слід зазначити наступне.
Колегія суддів враховує, що вищевказаним рішенням Київської міської ради від 08 вересня 2022 року № 5407/5448 пункт 3.7 Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради від 13.09.2018 №1369/5433 викладено в новій редакції, згідно якої, установлено, що в разі зарахування до комунального закладу дошкільної освіти, дошкільного підрозділу закладу загальної середньої освіти територіальної громади міста Києва дитини, не зареєстрованої в місті Києві (окрім дітей внутрішньо переміщених осіб, дітей учасників АТО, дітей біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, дітей осіб, які звернулись із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, дітей батьків (одного з батьків), що мають багатофункціональну електронну картку «Муніципальна картка «Картка киянина»), укладається тристоронній договір між управлінням освіти районної в місті Києві державної адміністрації, комунальним закладом дошкільної освіти (закладом загальної середньої освіти, у складі якого функціонує дошкільний підрозділ) та одним з батьків або іншим законним представником дитини, яким установлюється щомісячна плата за надання дошкільної освіти в комунальному закладі дошкільної освіти, дошкільному підрозділі закладу загальної середньої освіти територіальної громади міста Києва в розмірі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради про бюджет міста Києва на відповідний рік.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що підставою для звернення позивача з даним позовом до суду стало порушення її права на дошкільну освіту пунктом 3.7 Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради від 13 вересня 2018 року №1369/5433, саме в редакції, станом на 13 вересня 2018 року, а тому, саме в даній редакції оскаржуване рішення підлягає перегляду в судовому порядку.
З огляду на вищезазначене, доводи апелянта про необхідність закриття провадження у справі, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Разом з тим, колегією суддів встановлено, що оскаржуване рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року, яке міститься в матеріалах справи  не підписано суддею Добрівською Н.А. (Т. 1 а.с. 185-188).
При цьому, згідно листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2023 року №03-640/16399/19/3038/2023/18/23343/23, вищезазначене рішення наявне в базі даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», також, 14.12.2022, суддею Добрівською Н.А. відправлено до ЄДРСРУ та засвідчено власним електронним підписом.
Згідно пункту 5 частини 3 статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, оскільки, оскаржуване рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року не підписано суддею Добрівською Н.А., в силу вимог пункту 5 частини 3 статті 317 КАС України, дана обставина  є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.
Таким чином, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року слід скасувати та прийняти нове рішення. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати протиправним та нечинним пункт 3.7 Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради від 13 вересня 2018 року №1369/5433 (в редакції, станом на 13 вересня 2018 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам по справі, однак, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, згідно п. 5 ч. 3 ст. 317 КАС України.
Керуючись ст. ст. 195, 243, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської ради задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та нечинним пункт 3.7 Порядку здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженого рішенням Київської міської ради від 13 вересня 2018 року №1369/5433 (в редакції, станом на 13 вересня 2018 року).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      Вівдиченко Т.Р.          

Судді                                                                                           Аліменко В.О.

                                                                                                            Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 31.07.2023 р.