КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 липня 2023 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 761/11950/20
номер провадження 22-ц/824/2990/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	                                  Потапьонок К.В.,	
учасники справи: представник позивача Сахабутдінов В.Ю.,
третя особа ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника акціонерного товариства «Універсал Банк» Куришко Катерини Володимирівни, ОСОБА_1 , 
на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року /суддя Саадулаєв А.І./,
у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.
Предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед AT «Універсал Банк» за кредитним договором № 047-2915/840-0586 від 18.12.2007 року у розмірі, станом на 06.03.2020 року - 551 427,34 дол. США, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 64,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору іпотеки від 18.12.2007 року та належить на праві власності КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності в межах виконавчого провадження.
Рішенням  Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року позов залишено без задоволення. /т. 3 а.с. 56-62/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду змінити в частині підстав відмови у позові - добросовісності набувача майна та відсутності іпотеки для КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД; спростування відповідачем суми основного кредитного зобов`язання позичальника третьої особи та доповнити рішення конкретними обставинами бездіяльності банку щодо пропуску строку позовної давності.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, добросовісності набуття КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, яка обґрунтовується недійсністю договору іпотеки на момент придбання квартири, законністю угод купівлі-продажу, встановленою рішенням суду у справі №761/46238/19, придбанням квартири у непов`язаної третьої особи, яка не була учасником кредитно-іпотечних правовідносин, відсутністю обтяжень та заборон на дату укладення угоди  -13.04.2011 р., що підтверджується нотаріальними витягами. Отже, вказував, що КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД не могло та не знало про будь-які взаємовідносини між банком та ОСОБА_2 . Вказував, що обставини добросовісності набуття майна залишилися поза увагою суду першої інстанції. Не враховано судом першої інстанції і право КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД спростовувати суму основного кредитного зобов`язання при розгляді справи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у матеріалах справи №2-3101/11 про стягнення боргу з ОСОБА_1 не співпадають номер договору та дата його укладення з випискою по заборгованості. Вказував також, що судом першої інстанції не відображені обставини недбалості банку щодо пропуску позовної давності, зокрема, банку двічі відмовляли у 2016 році у відкритті провадження у справі, банк був учасником судових процесів у 2009-2020 роках.
Представник АТ «Універсал Банк» Куришко К.В. також звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду, посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції просила рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги. 
Вважає, що судом першої інстанції вірно враховано, що зобов`язання ОСОБА_1 , обґрунтованість якого підтверджено рішенням суду, що набрало законної сили, про стягнення боргу у розмірі 1 503 244, 58 грн залишається невиконаним, іпотека не припинена. Водночас, суд першої інстанції вдався до помилкового застосування строку позовної давності, не враховуючи недобросовісності дій ОСОБА_1 , які полягали у юридичній зміні власника квартири і направлені на ухилення від виконання зобов`язань. Встановлено, що спірну квартиру було відчужено ОСОБА_3 , яка є співзасновником ТОВ «Аудиторська фірма «КРЕСТІОН ГЕНЕРЕНТІ ГРУП ЮКРЕЙН», кінцевим бенефіціаром якої є ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_3 уклала договір купівлі-продажу квартири з КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, яка була бенефіціаром ТОВ «Аудиторська компанія «Бізнес-Аудит» де керівником був ОСОБА_1 . Фактичної зміні власника не відбулось. У зв`язку з відсутністю доступу до реєстру речових прав на нерухоме майно, Банк не мав реальної можливості відслідковувати факт перереєстрації, така можливість з`явилась зі зміною законодавства з 01.01.2015 року. Про перехід права власності на предмет іпотеки банку стало відомо з інформаційної довідки з реєстру речових прав лише 30.05.2016 р., отже кінцевим терміном звернення до суду є 30.05.2019 р. Вперше банк звернувся до КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД з позовом до суду господарської юрисдикції у 2016 році, вдруге у 2018 році, у зв`язку зі зміною законодавства справа підлягала розгляду судами загальної юрисдикції, і у 2020 році банк звернувся втретє. Водночас за ч. 2 ст. 264 ЦК України в даному випадку мало місце переривання позовної давності. Окремо наголошував на чинності іпотеки і на тому, що згоди на продаж іпотечного майна до КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД не надавав.
Представник АТ «Універсал Банк» Куришко К.В. також звернулась з відзивом на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Наголошувала на недобросовісності поведінки ОСОБА_1 та перекручуванні обставин справи. Вказувала, що правочин щодо продажу предмета іпотеки містить ознаки фраудаторного, фактичної зміни власника квартири не відбулось. Заперечувала проти апеляційної скарги, фактично з підстав вже викладених у власній апеляційній скарзі.
Представник КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД - Громадюк О.Р.  також звернувся з відзивом на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на обґрунтованість та підставність її доводів. Вказував, що за висновками Верховного Суду, належним способом захисту права в даному випадку є звернення із позовом про визнання статусу іпотекодержателя. Отже, просив змінити мотиваційну частину рішення суду щодо підстав відмови - обрання неналежного способу захисту порушеного права або добросовісності набуття КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД спірного майна.
Представник КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД - Громадюк О.Р.  також звернувся з відзивом на апеляційну скаргу банку, вказуючи на обрання неналежного способу захисту права. Вказував на тому, що основне кредитне зобов`язання виражається виключно у гривні, спростовував нарахування відсотків після закінчення строку кредитного договору, просив апеляційний суд це врахувати, оскільки не приймав участі у справі. Окремо спростовував фраудаторність правочину та наголошував на пропуску позовної давності. Просив апеляційний суд відмовити банку  з підстав обрання неналежного захисту права.
ОСОБА_1 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу банку. Наголошував, що зобов`язання по кредиту встановлено преюдиційним судовим рішенням у розмірі 1,5 млн.грн. водночас, банк намагається стягнути у 15 разів більше  - 559 тис.дол. США, що станом на зараз становить 21 074 300 грн. Після зміни кредитного зобов`язання у банку була відсутня підстава щодо нарахування відсотків. Строк позовної давності банком порушено, момент початку строку - невиконання дострокової вимоги у 2009 році. Перевіряти стан предмету іпотеки банк мав повне право у відповідності до договору, водночас, байдужість до своїх прав або небажання дізнатись про порушення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.  Окремо вказував, що фраудаторність угод купівлі-продажу не була предметом розгляд судом першої інстанції.
Також ОСОБА_1 , до розгляду справи по суті, звернувся з заявою про роз`яснення ухвали Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 року якою апеляційні скарги представника акціонерного товариства «Універсал Банк» Куришко Катерини Володимирівни, ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року призначено до розгляду в частині чи призначено даною ухвалою до розгляду його апеляційна скарга. Заява обґрунтована тим, що про відкриття провадження у справі винесено дві ухвали, водночас про призначення одну, з якої неможливо встановити чи призначено його апеляційну скаргу до розгляду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 від заяви про роз`яснення вказаної ухвали відмовився, тому заява апеляційним судом не розглядалась.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що 18.12.2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 047-2315/840-0586 відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 185000,00 дол. США, а ОСОБА_1 прийняв вказані суми кредитних коштів та зобов`язався належним чином використовували і повернути Банку кредит у порядку і на умовах, зазначених в даному договорі.
АТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Універсал Банк» та ВАТ «Універсал Банк». Так, 22.06.2009 рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в ПАТ «Універсал Банк»; 31.10.2018 рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» було перейменовано в АТ «Універсал Банк», що підтверджується статутом AT «Універсал Банк».
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №047-2315/840-0586 від 18.12.2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 18.12.2007 року, реєстровий номер №7939, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. у відповідності до якого ОСОБА_1 передано в іпотеку ПАТ «Універсал Банк» квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьох жилих кімнат загальною площею 64,80 кв.м. та належить іпотекодавцю на праві власності.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2011 року у цивільній справі № 2-3101/11, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.11.2012 року, стягнуто заборгованість за кредитним договором №047-2915/840-0586 від 18.12.2007 року з ОСОБА_1 у розмірі 1 503 244,58 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином факт укладення кредитного договору №047-2915/840-0586 від 18.12.2007 року, надання кредитних коштів та неналежне виконання зобов`язання позичальником встановлено у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2011 року у цивільній справі № 2-3101/11.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2011 року у цивільній справі № 2-3101/11 набрало законної сили, виконавчий лист щодо його виконання був пред`явлений для примусового виконання, станом на сьогоднішній день зобов`язання ОСОБА_1 не виконане, сума боргу залишається не сплачено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції вірно застосовано позовну давність, про яку заявлено стороною у спорі.
Так, суд першої інстанції, встановлюючи обґрунтованість позовних вимог, керувався нормами статті 589 ЦК України про те, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
На час розгляду справи судом встановлено наявність у ОСОБА_1 заборгованості перед АТ «Універсал Банк», а саме встановленої рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2011 року у цивільній справі № 2-3101/11.
Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частини третя статті 33 вказаного закону).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позичальник допустив порушення вимог кредитного договору, внаслідок чого, виникла заборгованість. Станом на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором не погашена, іпотека не припинена.
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що АТ «Універсал Банк» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Водночас, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.
Застосовуючи строку позовної давності, суд першої інстанції також вірно керувався вимогами ст. 257 ЦК України, про те, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За ч. 3. ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Так, з огляду на тривалість правовідносин між сторонами, судом встановлено, що строк позовної давності рахується за загальним правилом у три роки до дня звернення до суду позивачем з даним позовом.
Судом встановлено, що банку було відомо про порушення основного зобов`язання ОСОБА_1 з 06.05.2009 р., з моменту направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, про що свідчать матеріали справи та судове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2011 про дострокове стягнення заборгованості.
Посилання представника позивача на переривання строків позовної давності, у зв`язку із зверненням до судів інших юрисдикцій, суд першої інстанції вірно відхилив з огляду правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №904/3405/19.
Оскільки під час ухвалення даного рішення судом першої інстанції було встановлено пропущення строків позовної давності щодо відновлення порушених прав позивача, що вбачається з вищевикладеного, а позивачем, в свою чергу, не подавалось клопотання при зверненні до суду щодо поважності пропуску строків, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду у строк, більш, ніж передбачений ст. 257 ЦК України, - є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.
Доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 , як третьої особи, фактично зводяться до захисту інтересів КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД, хоча представництво цієї компанії ним не здійснюється.
З окремою апеляційною скаргою КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД не зверталось, заяви про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 не подавало, тому в апеляційного суду відсутні підстави розглядати доводи ОСОБА_1 подані фактично в інтересах КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД.
Доводи апеляційної скарги представника АТ «Універсал Банк» Куришко К.В. про те, що зобов`язання ОСОБА_1 , обґрунтованість якого підтвердження рішенням суду, що набрало законної сили, про стягнення боргу у розмірі 1 503 244, 58 грн залишається невиконаним, іпотека не припинена, апеляційним судом відхиляються як такі, що не спростовують пропуску строку позовної давності.
Так, як вказує апелянт, перепоною вчасного подання позову були недобросовісні дії ОСОБА_1 , які полягали у юридичній зміні власника квартири і направлені на ухилення від виконання зобов`язань. 
Водночас, апеляційний суд вказує на те, що строк позовної давності банком порушено з моменту початку строку - невиконання дострокової вимоги у 2009 році. Перевіряти стан предмету іпотеки банк мав повне право у відповідності до договору, тому посилання на дії ОСОБА_1 , як і на доступ до реєстру права власності з 2015 року, апеляційний суд відхиляє.
Доводи апеляційної скарги банку про те, що про перехід права власності на предмет іпотеки банку стало відомо з інформаційної довідки з реєстру речових прав лише 30.05.2016 р., апеляційний суд також відхиляє з огляду на те, що заборгованість та невиконання зобов`язання встановлені також рішенням суду у 2011 році, тобто з цього моменту банк також знав, що заборгованість не погашається і після рішення суду.
Щодо переривання строків позовної давності, обґрунтована оцінка була надана вказаним доводам судом першої інстанції, окрема наголошується апеляційним судом на тому, що вже на момент звернення з позовом до суду господарської юрисдикції у 2016 році, позовна давність також була пропущена.
Щодо доводів апеляційної скарги та заперечень в частині того, що правочин щодо продажу предмета іпотеки містить ознаки фраудаторного, апеляційний суд вказує, що це не було предметом позову в суді першої інстанції, а тому вказаним доводам оцінку не дає.
Щодо доводів представника КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД - Громадюка О.Р., викладених у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , про те, що належним способом захисту права в даному випадку є звернення із позовом про визнання статусу іпотекодержателя, отже, мотиваційна частина рішення суду щодо підстав відмови підлягає зміні - обрання неналежного способу захисту порушеного права або добросовісності набуття КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД спірного майна, апеляційний суд повторно вказує, що КРЕСТОН ЕСОУШИІТС ЛТД не є апелянтами у справі, до апеляційної скарги ОСОБА_1 не приєднувались, а отже, підстав розглядати зазначені доводи в їх прохальній частині у апеляційного суду не має.
Таким чином,  доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
 Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.  375, 381, 382 ЦПК України, суд,  - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року - залишити без задоволення.  
Апеляційну скаргу  представника акціонерного товариства «Універсал Банк» Куришко Катерини Володимирівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 1212 гривень.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: