Номер провадження: 22-ц/813/4396/23 
Справа № 520/3663/15-ц
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Лозко Ю.П.,
суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.
за участю секретаря судового засідання – Сінько А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича
на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2021 року
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, стягувач Акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

встановив:
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною вище скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області (далі – Приватний виконавець) Колечка Д. М., яку мотивовано тим, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 22 червня 2018 року з неї та ОСОБА_3 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» (далі – ПАТ «Піреус Банк МКБ») заборгованість за кредитним договором в розмірі 593 740,15 грн. 01 серпня 2018 року Київським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист № 520/3663/15-ц про стягнення з неї вказаної заборгованості. 28 липня 2020 року Приватним виконавцем Колечко Д. М. відкрите виконавче провадження № 62670640 з примусового виконання виконавчого листа № 520/3663/15-ц, 28 липня 2020 року останнім винесена постанова про арешт майна та коштів боржниці, згідно з якою накладено арешт на все належне їй рухоме і нерухоме майно, а також – на грошові кошти. 03 серпня 2020 року Приватний виконавець Колечко Д. М. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржниці, за якою з її заробітної плати проводиться щомісячне утримання в розмірі 20 %. 24 лютого 2021 року Приватний виконавець Колечко Д.М. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно з якою описав на наклав арешт на належні їй садовий будинок та земельну ділянку. 16 березня 2021 року Приватний виконавець Колечко Д. М. призначив суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та 09 квітня 2021 року останній отримав звіт з незалежної оцінки нерухомого майна – садового будинку та земельної ділянки. 15 квітня 2021 року Приватний виконавець Колечко Д. М. виніс постанову про звернення стягнення на майно боржника та подав до Державного підприємства «СЕТАМ» (далі – ДП «СЕТАМ») заявку на реалізацію майна.
Водночас ОСОБА_1 зазначає, що під час здійснення виконавчих дій Приватний виконавець порушив порядок проведення оцінки майна і порядок надання заявки на реалізацію арештованого майна у зв`язку з передчасним поданням проєкту заявки на реалізацію арештованого майна. 
Посилаючись на вказане ОСОБА_1 просила суд: визнати неправомірними дії Приватного виконавця Колечка Д. М. щодо проведення оцінки майна – садового будинку літ. «А, А1, а, а1, а2» (загальна площа – 196,6 кв. м, житлова площа – 70,1 кв. м) з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,060 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать їй на праві власності; визнати протиправною оцінку майна згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 04 квітня 2021 року про оцінку вказаного нерухомого майна; визнати протиправними дії Приватного виконавця Колечка Д. М. щодо подання заявки на реалізацію зазначеного нерухомого майна; скасувати заявку від 15 квітня 2021 року на реалізацію садового будинку літ. «А, А1, а, а1, а2» (загальна площа – 196,6 кв. м, житлова площа – 70,1 кв. м) з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,060 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано неправомірними дії Приватного виконавця Колечка Д. М.: щодо проведення оцінки майна – садового будинку літ. «А, А1, а, а1, а2» (загальна площа – 196,6 кв. м, житлова площа – 70,1 кв. м) з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,060 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 ; щодо подання заявки на реалізацію цього майна. 
Визнано протиправною оцінку майна згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 04 квітня 2021 року про оцінку майна – садового будинку літ. «А, А1, а, а1, а2» (загальна площа – 196,6 кв. м, житлова площа – 70,1 кв. м) з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,060 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 . В іншій частині вимог скарги відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити рішення, яким відмовити у задоволені скарги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність порушень в діях Приватного виконавця Колечка Д. М. У наслідок залишення поза увагою наявних у справі доказів, які свідчать про те, що: 24 лютого 2021 року ОСОБА_1 була попереджена про проведення виконавчих дій та про необхідність надання доступу до садового будинку і земельної ділянки; суб`єкт оціночної діяльності був присутнім на території досліджуваного об`єкта; ОСОБА_1 надсилався лист з повідомленням про оцінку арештованого майна, а тому вона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості арештованого майна. В серпні 2021 року проведено рецензію звіту від 04 квітня 2021 року про оцінку майна, відповідно до якої звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2022 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2021 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року касаційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_5 – адвоката Зауліної Ольги Григорівни задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 20 травня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції касаційний суд зауважив, що апеляційний суд не дав правової оцінки і не зробив висновків з приводу аргументів приватного виконавця Колечко Д. М. про те, що:
- ОСОБА_1 була обізнана про арешт належного їй майна з метою його примусової реалізації для погашення боргу перед стягувачем;
- їй надсилалося повідомлення про оцінку арештованого майна (у справі наявні відповідні поштові повідомлення), а тому в силу вимог частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається ознайомленою з результатами визначення вартості майна;
- в пункті 1.6 розділу 1 та в розділі 6 звіту від 04 квітня 2021 року прямо вказано, що оцінювач особисто провела огляд і фотофіксацію арештованого майна;
- визначена у звіті вартість оцінюваного майна не є заниженою, оскільки відповідно до рецензії від 03 серпня 2021 року звіт про оцінку майна від 04 квітня 2021 року в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, а його незначні недоліки, не вплинули на достовірність оцінки.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційним судом відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката — Попової О.А. про відкладення розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд ураховуючи викладене у постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дії Приватного виконавця Колечка Д. М. щодо проведення оцінки майна та щодо подання заявки на реалізацію майна є незаконними, а оцінка майна є протиправною, оскільки боржниця у виконавчому провадженні № 62670640 не була попереджена про здійснення обстеження належного їй майна і не була ознайомлена зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про незалежну оцінку майна від 04 квітня 2021 року. Крім цього, суб`єкт оціночної діяльності не був присутнім на території досліджуваного об`єкта. Водночас, відмовляючи у задоволенні вимог скарги про скасування заявки на реалізацію майна, суд першої інстанції зазначив, що така знаходиться поза межами питань, які можуть бути вирішенні в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог скарги, з огляду на таке.
Відповідно до приписів статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вимогам закону рішення суду не відповідає.
Як убачається із матеріалів справи, 28 липня 2020 року Приватному виконавцю Колечку Д. М. було пред`явлено виконавчі листи № 520/3663/15-ц, видані Київським районним судом міста Одеси 01 серпня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» заборгованості в сумі 593 470,15 грн та судових витрат в розмірі 1 218 грн.
28 липня 2020 року Приватний виконавець Колечко Д. М. виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень № 62671235, № 62670640 з примусового виконання зазначених виконавчих документів, які були надіслані сторонам виконавчого провадження. Того ж дня також винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.
Згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про незалежну оцінку майна від 04 квітня 2021 року ринкова вартість об`єкта оцінки – садового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 – склала 851 873 грн.
15 квітня 2021 року Приватний виконавець Колечко Д. М. виніс постанову про звернення стягнення на майно боржника.
Цього ж дня, 15 квітня 2021 року, Приватний виконавець Колечко Д. М. подав до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію вказаного вище майна.
16 квітня 2021 року на сайті ДП «СЕТАМ» було опубліковано повідомлення щодо лоту № 475920, згідно з яким торги другого кола з реалізації арештованого майна за ціною 851 873 грн призначено на 17 травня 2021 року.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час складання звіту про оцінку майна від 04 квітня 2021 року, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності – суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.
Разом з цим, попри цитування наведених вище положень національного законодавства, суд першої інстанції, приходячи до висновку про те, що ОСОБА_1 не була ознайомлена зі звітом суб`єкта оцінної діяльності, залишив поза увагою, наявні у матеріалах справи докази направлення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення 09 квітня 2021 року ОСОБА_1 за адресою зазначеною у виконавчому документі виконавчого провадження листа-повідомолення про результати оцінки майна (т.1 а.с.248-250, т.2 а.с.1-2), які з урахуванням вимог ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час складання звіту про оцінку майна від 04 квітня 2021 року свідчать про те, що ОСОБА_1 вважається ознайомленою із з результатами оцінки арештованого майна.
Наведені висновки узгоджуються із викладеними Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №826/6706/18.
Апеляційний суд погоджується із посиланнями скаржника в апеляційній скарзі про те, що неотримання ОСОБА_1 кореспонденції є обставиною, яка виключає можливість здійснення приватним виконавцем виконавчих лій, передбачених ЗУ “Про виконавче провадження”.
Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції про те, що суб`єкт оціночної діяльності не був присутнім на території досліджуваного об`єкта, апеляційний суд звертає увагу на те, що такий, у супереч положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України, ґрунтується на припущеннях та суперечить матеріалам справи та положенням чинного законодавства, виходячи з такого.
Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин в питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені в Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності – суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Згідно з частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі – Національний стандарт № 1) є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому стандарті, використовуються в інших національних стандартах.
Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі – Національний стандарт № 2), також є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.
Отже оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.
Згідно з положеннями пункту 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.
Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Виходячи з наведених вище норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.
Суд першої інстанції вказавши підставою для задоволення скарги,зокрема, те, що суб`єкт оціночної діяльності не був присутній на території об`єкту оцінки, обґрунтував свій висновок на припущеннях та не зазначив, якою нормою законодавства це передбачено.
Так, ОСОБА_1 у скарзі на дій приватного виконавця зазначає, що огляд нерухомого майна, яке примусово реалізовується здійснив лише приватний виконавець, про що, на її думку, свідчить незазначення у відповідному Звіті точної дати огляду такого нерухомого майна.
Відповідні зауваження ОСОБА_1 на переконання апеляційного суду є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону виходячи з такого. 
Так, згідно пункту 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. 
Отже чинне на день складання відповідного звіту про оцінку майна національним законодавство не містило вимог щодо зазначення у звіті про оцінку майна точної дати проведення суб`єктом оціночної діяльності особистого огляд об`єкта оцінки, а лише містило вказівку про обов`язкове зазначення у такому звіті факту огляду такого об`єкту або відповідних пояснень щодо підстав неможливості такого огляду.
Із наявної у матеріалах справи копії Звіту з незалежної оцінки майна від 04 квітня 2021 року, а саме з п. 1.6 убачається, що процедура незалежної оцінки включала, зокрема, огляд і фото фіксацію об`єкта оцінки, у розділі ж 6 СПД ОСОБА_4 засвідчила, що нею особисто було проведено огляд об`єкту оцінки (т.1 а.с.213, 219зворот). Протилежного ОСОБА_1 не доведено. 
Наведені вище висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 442/6491/17 (провадження № 61-14766св20).
Оскаржуване рішення також не містить правового обґрунтування висновку суду першої інстанції про визнання протиправним оцінки майна з підстав відсутності доказів попередження боржника про здійснення обстеження належного йому майна. Не встановлено відповідних правових підстав і апеляційним судом.
При цьому, судом першої інстанції не врахувано, що у серпні 2021 року було проведено рецензію звіту від 04 квітня 2021 року про оцінку майна, відповідно до якої звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (т.2 а.с.125-127). 
Водночас апеляційний суд зауважує, що пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України N 2658-III передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.
Відповідно до статті 13 Закону України N 2658-III рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).
За таких обставин доводи скарги ОСОБА_1 про невиконання експертом обов`язку фактичного ознайомлення з об`єктом оцінки, що призвело до визначення заниженої ринкової вартості об`єкту нерухомого майна не знайшло свого підтвердження, оскільки недоліки чи необ`єктивність проведеної суб`єктом оціночної діяльності оцінки арештованого нерухомого майна не підтверджено належними та допустимими доказами, а проведеною рецензією звіту підтверджено його відповідність вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. 
На зазначене вище суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання неправомірними дій Приватного виконавця Колечка Д. М. щодо проведення оцінки майна, щодо подання заявки на реалізацію цього майна та визнання протиправною оцінку майна згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 04 квітня 2021 року про оцінку майна.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення потрібно скасувати та ухвали нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 з вказаних вище підстав.
Керуючись ст.ст. 367,376,382-384 ЦПК України, 

постановив:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, стягувач Акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня прийняття постанови.
Повний текст постанови буде складено 21 липня 2023 року.

Головуючий                                                        Ю.П. Лозко

Судді:                                                                В.В. Кострицький

                                                                       В.А. Коновалова