ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 липня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/4644/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.)
в адміністративній справі №280/4644/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 05.08.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:  
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оціночного року страхового стажу в розмірі 1% з 01 жовтня 2017 року; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області виконати перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням величини оціночного року страхового стажу в розмірі 1,35% з 01 жовтня 2017 року та виплатити нараховану заборгованість.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 28.10.1991  року йому призначено пенсію за віком та розраховано пенсійні виплати із застосуванням коефіцієнту стажу 1,35%. Однак, з 01 жовтня 2017 року відповідачем протиправно зроблено перерахунок пенсії із зменшенням величини оціночного року страхового стажу в розмірі 1,35% до 1%, що вплинуло на розмір пенсії після перерахунку в бік зменшення. Вказане, свідчить про порушення прав позивача на отримання пенсії в більшому розмірі та порушує конституційні права громадянина та основні засади застосування правових норм України в часі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% в порівнянні із 1,35% не призвело до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, адже позивач пенсію в розмірі 2299,02 грн. отримував з 28 жовтня 1991 року по 30 вересня 2017 року. Відтак дійшов висновку, що відповідач правомірно здійснив перерахунок пенсії позивачу 01 жовтня 2017 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Вказує, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», якими внесено зміни в частині перерахування з 01 жовтня 2017 року пенсій із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% не визначено його зворотну дію в часі, у зв`язку з чим відповідачем протиправно зменшено оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1%.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, Позивач – ОСОБА_1 є  громадянином  України, який   перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком з 28.10.1991  року відповідно до вимог  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV.
При обчисленні пенсії позивачу було використано наступні показники:
Загальний страховий стаж, який враховано по 28 жовтня 1991 року складав 68 років 2 місяці 10 днів, з них за списком 1 - 11 років.
Коефіцієнт страхового стажу визначається за формулою, наведеною у ст.25 Закону:
Кс = (См Ч Вс): (100 % Ч 12)
Де:
Кс – коефіцієнт страхового стажу;
См – сума місяців страхового стажу;
Вс – визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).
Коефіцієнт стажу:  (68 років*12)+5 місяців / (12 міс. * 100%), згідно статті 25 Закону № 1058-ІV. Коефіцієнт стажу с кратністю 1,35% становить 0,92362.
Доплата за понаднормативний стаж розраховується згідно статті 28 Закону №1058-ІV, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
Згідно даних персоніфікованого обліку, які містяться в матеріалах справи, розмір пенсії позивача з 28 жовтня 1991 року до 30 вересня  2017  року складав 2299,02 грн. а з                                   01 жовтня 2017  року склав 4  561,54 грн. 
Розмір пенсії позивача за віком після перерахунку з 1 жовтня 2017 року склав 4561,54 грн, де:
-          розмір пенсії за віком - 3930,95 грн. (3764,40 грн. х1,53189 х0,68167)
-          доплата за понаднормативний стаж (43 роки)-564,16 грн. (1312,00x43%),
-          підвищення дітям війни у відповідності до Постанови 112 п. 6 - 66,43 грн.
Коефіцієнт стажу після перерахунку пенсії позивача з кратністю 1,00 % становить 0,68167.          Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
  Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 року, яким внесені зміни до Закону №1058-IV.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
          Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) визначено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Водночас, статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) встановлено, що коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Зокрема, приписами частини 1 статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) визначено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) : (100% х 12), де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Слід взяти до уваги, що 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV). 
При цьому, в силу пункту 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Згідно пункту 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, згідно з положеннями пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
Разом з тим, нормами пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що при перерахунку пенсії позивача з 01.10.2017 року його пенсія збільшилася майже вдвічі (так, пенсія позивача до 01.10.2017 складала 2299,02грн., після 01.10.2017 року пенсія позивача склала 4561,54грн., та в подальшому збільшувалася згідно пенсійного законодавства України).
Оскільки пенсія позивачу була призначена 28.10.1991, то відповідач у відповідності до пункту 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-IV) правомірно здійснив перерахунок пенсії позивача з із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. 
Законом №2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач отримував пенсію з                                     28 жовтня 1991  року в розмірі 2  299,02 грн., яка розрахована згідно до вимог Закону №1058-IV, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу, який дорівнював 1,35% відповідно до статті 25 цього Закону. 
Однак, в силу Закону №2148-VIII, призначена пенсія позивача підлягала перерахунку з 01 жовтня 2017 року з урахуванням частини 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Після перерахунку пенсії з 01.10.2017 року пенсія позивача склала 4561,54грн., т.т. збільшилася майже у 2 рази, та систематично збільшувалася згідно вимог пенсійного законодавства. Так, станом на 20.09.2021 року пенсія позивача склала 7030,34грн. (а.с. 36).  
Слід зазначити, що вказані норми не було визнано неконституційними, отже вони підлягали застосуванню.
Застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% не призвело до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, адже позивач пенсію в розмірі 2299,02  грн. отримувала з 28 жовтня 1991 року по 30 вересня 2017 року.
З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно здійснив перерахунок пенсії позивачу 01.10.2017 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від                                           05.02.2020 року  у справі № 822/3781/17.          Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що суд першої інстанції не надав правові оцінки строку звернення позивача до адміністративного суду.
Так позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду 05.08.2022 року (а,с.3).
При цьому позовні вимоги просить задовольнити, починаючи з 01 жовтня 2017 року.
Зокрема, матеріали справи містять клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, посилається на введення військового стану в Україні (а.с. 22).
При цьому, суд першої інстанції при відкритті провадження у справі не надав оцінку поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду (а.с. 25).
Також, судом першої інстанції зазначеній обставині не надано оцінку при ухваленні рішення у справі.
Натомість, в силу частини 2 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Позивач щомісячно одержував пенсійні виплати, отже не міг не знати про перерахунок пенсії, що був здійснений відповідачем 01.10.2017 року.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначені обставини дають підстави для висновку, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду з даним позовом.
Наслідком пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом є залишення позову без розгляду (ст. 123 КАС України).
Оскільки пенсійні виплати мають постійний характер, то суд застосовує 6-ти місячний строк звернення до суду, починаючи з дати звернення до суду (05.08.2023).
Таким чином позовні вимоги до 05.02.2022 року слід залишити без розгляду як такі, що подані з пропуском звернення до суду.
При цьому, оскільки військовий стан оголошено в Україні з 24.02.2022 року, то до зазначеної дати були відсутні перешкоди, поважні причини для звернення позивача до суду.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки частину позовних вимог (за період з 01.10.2017 по 05.02.2022) слід залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин.
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Рішення суду першої інстанції від 28.02.2023 року слід скасувати в частині відмови в задоволенні позову за період з 01.10.2017 по 05.02.2022 року, та в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду. В іншій частині Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року слід залишити без змін.
          Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 01.10.2017 по 05.02.2022 року, та в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду.
В іншій частині  Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 13.07.2023 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко