ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року	Львів	Справа № 500/530/23 пров. № А/857/6617/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.03.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання протиправною відмови у нарахуванні та виплаті пенсії державного службовця, зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію державного службовця відповідно до представлених довідок про складові заробітної плати (суддя суду І інстанції: Подлісна І.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 27.03.2023р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 29.03.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

21.02.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Тернопільській обл. щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії державного службовця у відповідності до інформації, зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській обл. № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р.;
зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Тернопільській обл. нарахувати та виплатити позивачу з 03.01.2023р. пенсію державного службовця у відповідності до інформації, зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській обл. № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р.;
стягнути з відповідача судові витрати (а.с.1-4).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.26 і на звороті).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.03.2023р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії відповідача ГУ ПФ України в Тернопільській обл. щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця у відповідності до інформації, зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській обл. № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р.; зобов`язано пенсійний орган нарахувати та виплатити позивачу з 03.01.2023р. пенсію державного службовця у відповідності до інформації, зазначеної в довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській обл. № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. відповідно до квитанції від 20.02.2023р. (а.с.38-42).

Згідно додаткового рішення суду від 18.04.2023р. заяву представника позивача щодо вирішення питання про судові витрати задоволено частково; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Тернопільській обл. на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 3000 грн. (а.с.55-57).

Не погодившись із рішенням суду (основним), його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Тернопільській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.60-63).
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 469 від 05.06.2019р. «Про внесення зміни до порядку призначення пенсій деяким категорія осіб» внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р. «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (надалі – Порядок № 622), доповнивши його пунктом 3-1, згідно якого державні службовці, які на день набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» (надалі – Закон № 889-VIII) займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до цього Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності цим Законом, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.
Вказана постанова набрала чинності з 01.01.2020р. і поширюється також на осіб, які на день набрання чинності цим Законом займали посади державної служби, але звільнилися до набрання чинності цією постановою.
Отже, з урахуванням змін, чинних з 01.01.2020р., право на обчислення пенсії на умовах Порядку № 662 мають особи: які на 01.05.2016р. займали посади державної служби; яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у період з 01.10.2011р. до 01.05.2016р.; які в період роботи на спецпосадах не отримували пенсію згідно Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» (надалі – Закон № 3723-ХІІ) до набрання чинності Законом № 889-VIII, тобто до 01.05.2016р.; які звільнилися з посади державної служби, в тому числі до 01.01.2020р. Зазначені умови повинні бути дотримані одночасно.
Оскільки позивачу відповідно до Закону № 889-VIII пенсія була призначена 08.09.2017р., тобто, після 01.05.2016р., розрахунок її пенсійної виплати проведено з врахуванням Порядку № 622, тому підстав для проведення перерахунку пенсії позивача із врахуванням довідок № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. про складові заробітної плати, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській обл., не має. 
Окрім цього, нормами Закону № 889-VIII не передбачена можливість здійснення перерахунків вже призначених пенсій державним службовцям.
У зв`язку з тим, що позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» з 08.09.2017р. відповідно до поданої заяви від 03.01.2023р.; виплату такої поновлено після звільнення позивача з державної служби, тому пенсійні виплати відновлені в раніше призначеному розмірі (6565 грн. 90 коп.)

Представник позивача – адвокат Алексенко С.Л. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення, що відповідає усталеній судовій практиці по вирішенню аналогічної категорії справ (а.с.84-85).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

          Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на обчислення пенсії на умовах Порядку № 622 після звільнення з посади державної служби.
Позивачу призначена пенсія державного службовця у 2017 році, коли вже діяв Закон № 889-VIII, однак норми цього Закону (п.10 Прикінцевих та перехідних положень) надають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII. При цьому, після призначення у 2017 році пенсії державного службовця, позивач продовжував працювати на посаді державної служби.
Подані позивачем до відповідача разом з заявою від 20.01.2023р. довідки Управління Держпраці у Тернопільській обл. № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. відповідають установленій формі. На всі види оплати праці, включені у зазначені довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, позивач має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 02.02.1994р. по 21.12.2022р. працювала державним службовцем, що підтверджують записи в трудовій книжці серія НОМЕР_1 від 01.02.1979р. та довідка ПФ України (форма ОК-7) від 15.02.2023р. (а.с.9-12, 13-15).
Починаючи з 08.09.2017р., позивачу призначено пенсію державного службовця у відповідності до положень Закону України «Про державну службу». 
Оскільки ОСОБА_1 продовжувала працювати на посаді державного службовця, тому їй нараховувалася та виплачувалася лише пенсія за віком в розмірі, який визначений згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
21.12.2022р. позивач звільнена з посади із припиненням державної служби у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Тернопільській обл. згідно з п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», на підставі наказу про звільнення № 244-к від 16.12.2022р. (а.с.12).
03.01.2023р. позивач скерувала до пенсійного органу заяву про призначення/перерахунок пенсії із вимогою здійснити перерахунок належної їй пенсії державного службовця у відповідності до вимог постанови КМ України № 469 від 05.06.2019р., з урахуванням заробітної плати державного службовця станом на момент звільнення позивача, тобто, на 21.12.2022р. До вказаної заяви долучені довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Управлінням Держпраці у Тернопільській обл., №№ 01/09-17/02/9.1/23, 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. 
У зв`язку із припиненням державної служби позивачу відновлено виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», із врахуванням заробітної плати державного службовця станом на вересень 2017 року (а не на час звільнення з державної служби 21.12.2022р.).
З метою здійснення перерахунку до належного розміру пенсії державного службовця позивач повторно звернулася до відповідача із заявою від 20.01.2023р., у якій просила провести перерахунок та виплату належної їй пенсії у відповідності до постанови КМ України № 469 від 05.06.2019р., з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській обл. № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. (а.с.17-20).
У відповідь на вищезгадану заяву відповідач надав лист № 352-247/Н-02/8-1900/23 від 01.02.2023р., у якому зазначав про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії позивача із врахуванням довідок про складові заробітної плати, при цьому пенсійну виплату обчислено в розмірі 60 % від заробітку, який був на дату призначення пенсії 08.09.2017р., через що розмір пенсійної виплати складає 6565 грн. 90 коп. (а.с.21-22).
Згідно із довідкою Управління Держпраці у Тернопільській обл. № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р., яка сформована на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну платі за грудень місяць 2022 року, заробітна плата позивача станом на 03.01.2023р. становила 10750 грн. (а.с.18).
Відповідно до довідки Управління Держпраці у Тернопільській обл. № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. позивачу нараховано надбавку за інтенсивність праці в сумі 236428 грн. 48 коп., місячну премію в сумі 99282 грн. 70 коп., грошову допомогу при щорічній відпустці в сумі 75792 грн. 14 коп., допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 59092 грн. 12 коп., одноразову премію за щорічне оцінювання держслужбовця 581 грн., індексацію зарплати в сумі 4790 грн. 42 коп. (відомості за період з 01.12.2017р. по 30.11.2022р.) (а.с.19-20).
На всі види оплати праці, включені у зазначені довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що стверджується довідкою ПФ України (форма ОК-7) від 15.02.2023р.

Отже, предметом розглядуваного спору є правомірність відмови пенсійного органу в здійсненні нарахування та виплати спірної пенсії із врахуванням представлених довідок про складові заробітної плати позивача на момент звільнення з державної служби і поновлення виплати пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Починаючи з 01.05.2016р., набув чинності Закон України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу».
Частиною першою ст.37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Після 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.
Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, право на пенсію одержують особи, зазначені в п.п.10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік і в жодному із зазначених вище Законів не вказано, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом України «Про державну службу» не призначалась.

Відповідно до відомостей з трудової книжки позивача, її страховий стаж станом на 21.12.2022р. становив 47 років 02 місяці та 06 днів, з яких страховий стаж державної служби становить - 31 рік 01 місяць та 20 днів, в тому числі до 01.05.2016р. - 24 роки 06 місяців.
Станом на 01.05.2016р. позивач працювала на державній службі; мала більше 20 років стажу на посадах державної служби; не отримувала пенсію за Законом № 3723-XII до набрання чинності Законом № 889-VIII, тобто до 01.05.2016р.; досягла 60-річного віку.

Правовідносини щодо обчислення пенсії після звільнення з посади державної служби регулюються Порядком призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р., до якого внесені зміни постановою КМ України № 469 від 05.06.2019р. «Про внесення зміни до порядку призначення пенсій деяким категорія осіб» (чинні з 01.01.2020р.).
Згідно з п.3-1 Порядку № 622 (зі змінами) державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу», мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Позивачу призначена пенсія державного службовця у 2017 році, коли вже діяв Закон № 889-VIII, однак норми цього Закону (п.10 Прикінцевих та перехідних положень) надають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII. При цьому, після призначення у 2017 році пенсії державного службовця, позивач продовжувала працювати на посаді державної служби.

Відповідно до п.4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно із ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин – ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п.5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою правління ПФ України № 1-3 від 17.01.2017р. затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Подані позивачем до відповідача разом з заявами від 03.01.2023р. та від 20.01.2023р. довідки № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р., видані Управлінням Держпраці у Тернопільській обл., повністю відповідають формі, затвердженій постановою правління ПФ України № 1-3 від 17.01.2017р.

Із урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивач має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати (на час звільнення з державної служби), з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, позивач ОСОБА_1 з часу призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» її не отримувала, а отримувала пенсію у розмірі, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому фактично набула право на нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» після звільнення з державної служби з 21.12.2022р. Тому, на думку суду, розрахунок пенсії позивача з часу звільнення з державної служби, відповідач мав здійснити з урахуванням заробітної плати, яку позивач отримувала перед звільненням.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

У спірному випадку встановлено, що звернувшись 03.01.2023р. із заявою про перерахунок пенсії, позивач надала відповідачу необхідні довідки про заробітну плату за встановленою формою, що подаються для призначення пенсії державним службовцям, а відтак саме цю дату слід вважати датою звернення позивача за перерахунком пенсії на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Управлінням Держпраці у Тернопільській обл. № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р.

Відтак, саме з 03.01.2023р. слід нараховувати позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Управлінням Держпраці у Тернопільській обл. № 01/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р. та № 02/09-17/02/9.1/23 від 03.01.2023р., та здійснити її виплату з урахуванням вже виплачених сум.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що спірна ситуація стосується не перерахунку пенсії державного службовця, а окремого випадку, що врегульований діючим законодавством - обчислення розміру пенсії на умовах Порядку № 622 після звільнення з посади державної служби.
За таких обставин немає необхідності визначення підстав для перерахунку пенсії позивача.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Тернопільській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.03.2023р. в адміністративній справі № 500/530/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 10.08.2023р.