Дата документу 11.07.2023 Справа № 337/588/23

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року                                                                        м. Запоріжжя
Єдиний унікальний № 333/1172/20
Провадження №22-ц/807/1438/23

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого                Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів                Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,
за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Грамчук Марини Олександрівни на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2023 року, в складі судді Погрібної О.М., у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Грамчук Марини Олександрівни, заінтересована особа територіальна громада в особі Запорізької міської ради, про встановлення факту постійного проживання та ведення спільного побуту зі спадкодавцем, 
В С Т А Н О В И В:
У січні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Грамчук М.О. звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання та ведення спільного побуту зі спадкодавцем. 
В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останньої відкрилася спадщина за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки заповіту вона не залишила. Інших спадкоємців у цих правовідносинах немає. 
З 17 березня 2009 року заявник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , хоча зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
На момент смерті ОСОБА_2 разом з нею фактично проживав її син ОСОБА_1 , вів спільний побут та доглядав її. Зазначене підтверджується актом обслуговуючої компанії ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» та поясненнями свідків.
23 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак йому листом від 06 вересня 2022 року №512/02-14 було запропоновано надати до нотаріальної контори рішення суду про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або про встановлення факту спільного проживання.
Враховуючи зазначене, юридичний факт породжує для ОСОБА_1 правові наслідки для реалізації ним права на оформлення спадщини за законом після смерті матері, а тому він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2023 року залучено до розгляду справи у якості заінтересованої особи територіальну громаду в особі Запорізької міської ради.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката - Грамчук М.О. залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Грамчук М.О. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає ухвалу протиправною, оскільки в цій справі відсутній спір про право, а інтерес територіальної громади на спадкове майно виникає виключно за відсутності спадкоємців.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду за наявними матеріалами справи.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника заявника - адвоката Грамчук М.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Постановлюючи ухвалу про залишення заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що факт спільного проживання, ведення спільного побуту зі спадкодавцем заявника та в подальшому і право на спадкування заявника оспорюється заінтересованою особою, тому в даному випадку наявний спір про право заявника на спадкування після смерті ОСОБА_2 , який має вирішуватися в позовному провадженні.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є передчасним.
За приписами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
У справі, яка переглядається, встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання та ведення спільного побуту зі спадкодавцем - ОСОБА_2 , яка є його матір`ю і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності нерухоме майно.

Заявник зазначав, що на час смерті матері він постійно проживав з нею за адресою:  АДРЕСА_1 .
На його звернення до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори йому було нотаріусом направлено лист від 06.09.2022 №512/02-14, в якому рекомендовано звернутись до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або про встановлення факту спільного прорживання ( а.с.27).
Як вбачається з матеріалів спадкової справи №107/2017, яка була витребувана за клопотанням представника заявника з Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, спадкова справа була заведена за фактом смерті ОСОБА_2 , на підставі претензії кредитора ПАТ «Ідея Банк», будь-які інші особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановив коло спадкоємців, а також між ким існує спір щодо спадкового майна, адже існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.
Підсумовуючи, апеляційний суд констатує, що висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним, тому ухвала суду про залишення позовної заяви без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Грамчук Марини Олександрівни задовольнити.
Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 травня 2023 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 липня 2023 року.

Головуючий                                                                        О.М. Кримська
Судді:                                                                         А.В. Дашковська
І.В. Кочеткова