УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2023 року
м. Київ
Справа № 314/263/23
Провадження № 51- 4627 ск 23
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 травня 2023 року щодо 
ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Вільнянського районного суду Запорізької області  від  20 січня 2022 року за ст. 185 ч. 2, ст. 277 ч. 1, ст. 185 ч. 3,       ст. 297 ч. 3, ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2  КК України із застосуванням ст. 70 ч. 1, ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 15 квітня 2022 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,
за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого   ст. 185 ч. 4 КК України.
Зміст судових рішень та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 185 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 вказано рахувати з моменту фактичного затримання.
До набрання вироком законної сили  ОСОБА_4  продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Задоволено цивільні позови АТ «Укрзалізниця».
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Українська залізниця» 142 382,22 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні № 12022082210000397 у розмірі 3 020,48 грн.
Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. 
ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, для себе належних висновків не зробив та 09 серпня 2022 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року строком на 90 діб - до 22 серпня 2022 року, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись поблизу залізничної дороги, перегон «Вільнянськ-Новогупалівка», 1 074 км, пікет № 1, скориставшись відсутністю уваги працівників, відкрив релейні шафи сигнальних установок № 6 та № 7 та таємно викрав 3 трансформатори ПОБС-3А та                                  1 трансформатор СОБС-2А на загальну суму 4 203,90 грн. Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» структурного підрозділу «Запорізька дистанція сигналізації та зв`язку» матеріальну шкоду на вказану суму.
19 серпня 2022 року в обідній час доби ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, для себе належних висновків не зробив, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року строком на 90 діб - до 22 серпня 2022 року, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись поблизу залізничної дороги, перегон «Вільнянськ-Новогупалівка», 1 072 км, пікет № 4, скориставшись відсутністю уваги працівників, відкрив релейні шафи сигнальних установок № 4 та № 9 і таємно викрав 4 трансформатори ПОБС-3А, 4 трансформатори СОБС-2А та            4 трансформатори РОБС-3А на загальну суму 9 586,08 грн.Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» структурного підрозділу «Запорізька дистанція сигналізації та зв`язку» матеріальну шкоду на вказану суму.
07 вересня 2022 року в обідній час доби ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, для себе належних висновків не зробив, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року строком на 90 діб - до 20 листопада 2022 року, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись поблизу залізничної дороги, на вхідному світлофорі «Н», станція «Кирпотине», 206 км, пікет № 9, скориставшись відсутністю уваги працівників, відкрив релейну шафу сигнальної установки та таємно викрав пристрої СЦБ на загальну суму 66 258,93 грн. Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» структурного підрозділу «Запорізька дистанція сигналізації та зв`язку» матеріальну шкоду на вказану суму.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09 травня 2023 року апеляційна скарга захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 залишена без задоволення, а вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2023 року - без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації  його дій, посилаючись на невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості, просить призначити йому покарання більш м`яке, не пов`язане з позбавленням волі. При цьому просить врахувати, що він працює, має намір відшкодувати завдану шкоду та стати на шлях виправлення. 
Мотиви Суду
Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2  КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Обґрунтованість засудження  ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій за ст. 185 ч. 4 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.   
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;  принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
З доданих до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, який має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, працює у ПП «Гаяне» на посаді птахівника, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Судом також було враховано і те, що  ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, звільнившись                 15 квітня 2022 року по відбуттю строку покарання за попереднім вироком, на шлях виправлення не став та знову через невеликий проміжок часу вчинив ряд умисних корисливих кримінальних правопорушень. Крім того, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів. 
Отже, врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції зробив висновок про неможливість виправлення засудженого ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волів мінімальних межах санкції ст. 185 ч. 4 КК України, і таке своє рішення належним чином мотивував. 
Підстав для застосування вимог ст. 75 КК України суд не встановив.
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.
При розгляді апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 суд апеляційної інстанції її доводи щодопризначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, які аналогічні доводам касаційної скарги, перевірив і своє рішення належним чином мотивував, вказавши, що обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_4 покарання.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.
Безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що судами не враховано обставини, які можуть бути пом`якшуючими, оскільки судами взяті до уваги всі ті обставини, на які засуджений посилається в касаційній скарзі. Так, при розгляді кримінального провадження в суді першої і апеляційної інстанцій ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, проте ці обставини та дані про його особу, враховуючи інші встановлені судами та зазначені в судових рішеннях обставини, не є достатніми та безумовними   підставами для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Врахувавши санкцію ст. 185 ч. 4  КК України, дані про особуОСОБА_4 та вказані вище обставини у їх сукупності, суди першої  та апеляційної інстанцій дійшли до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в мінімальній межі санкції ст. 185 ч. 4 КК України.
Підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання явно несправедливим внаслідок суворості за доводами касаційної скарги засудженого та матеріалами провадження не вбачається.   
Отже, покарання засудженому ОСОБА_4 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Враховуючи зазначене, з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення, зміни вироку та ухвали щодо ОСОБА_4 і застосування ст. 75 КК України при призначенні йому покарання немає, в зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України. 
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 лютого 2023 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 09 травня 2023 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3