Номер провадження: 22-ц/813/5732/23 
Справа № 947/19982/22
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
18.09.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Мокана В.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року, ухвалене судом у складі судді Коваленко О.Б. у м. Одесі,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора,

в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1 є власником 171/400 житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого: АДРЕСА_1 , загальною площею - 114,7 кв.м, житлова площа - 45,1 кв.м, що складається з житлового будинку літ. "А" та надвірних споруд: літ. "В" - льох; літ. "Г", літ. "3, літ. "К" - літня кухня; літ. "Д", літ. "И - сарай; літ. "Р" - баня; літ. "Е" - вбиральня; літ. "Ж" - душ; літ. "Л", літ. "О" - навіс; літ. "Н" - веранда; літ. "П" - гараж; № І-ІІ - огородження; І - мостіння; II - IV.
Співвласником домоволодіння є відповідач, частка якої складає 171/400.
Поряд із житловим будинком літ. "А" на вказаній земельній ділянці знаходиться самочинно збудований будинок загальною площею 193 кв.м.
Відповідач 06.03.2018 року звернулася до державного реєстратора Комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцької Христини Богданівни із заявою про державну реєстрацію права власності, на саме самочинно збудований будинок загальною площею 193 кв.м.
Державний реєстратор Комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцька Христина Богданівна прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), за № 40063275 від 12.03.2018 року, за яким із відкриттям нового розділу зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 193 кв.м, житловою площею 74,8 кв.м.
Позивач, як землекористувач земельної ділянки на якій відповідачем збудовано самочинний будинок та співвласник нерухомого майна вважає, рішення державного реєстратора незаконним, таким що порушує його права внаслідок чого підлягає скасуванню.
Позивач просив суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03.2018 року державного реєстратора комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцької Христини Богданівни про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , розмір частки: 1/1 на житловий будинок під номером АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1504036351101) та припинити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 193 кв.м, житловою площею 74,8 кв.м, яке було зареєстроване на підставі рішення державного реєстратора комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцької Христини Богданівни за № 40063275 від 12 березня 2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Київський районний суд м. Одеси рішенням від 02.03.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора відмовив. 
Суд першої інстанції, обґрунтовуючи рішення вважав позовні вимоги не доведеними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , зазначає, що в порушення положень ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідачем державному реєстратору не надано документ, що засвідчує прийняття та введенння в експлуатацію закінченого об`єкта будівництва. 
Скаржник вважає, що судом першої інстанції не оцінено надані ним докази, не з`ясовано перелік документів наданих відповідачем державному реєстратору та не вмотивовано підстави неприйняття заяви відповідача про визнання позову.

(2) Позиція інших учасників справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Воронцова Л.П. головуючий суддя, судді: Базіль Л.В., Приходько Л.А.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 22.05.2023 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.
Вища рада правосуддя рішенням від 30.05.2023 року № 567/0/15-23 вирішила достроково закінчити відрядження суддів Херсонського апеляційного суду до Одеського апеляційного суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2023 року в цій справі визначено головуючим суддю Коновалову В.А. у зв`язку з закінченням відрядження судді Воронцової Л.П. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.05.2023 року роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що під час розгляду справи в суді першої інстанції надавала заяву про визнання позову, однак судом першої інстанції не прийнято вказану заяву до уваги, тому вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Просила апеляційну скаргу задовольнити.
Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України та п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Представник позивача судову повістку отримав 14.08.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Відповідач повістку отримала 25.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Представнику відповідача судова повістка надіслана на електронну пошту, зазначену у відзиві на апеляційну скаргу, та з якої здійснювалось спілкування з Одеським апеляційним судом та отримано 14.08.2023 року, що підтверджується довідкою. 
Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу визнав.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідачем обов`язок, визначений ст. 81 ЦПК України, не виконаний, позовні вимоги необґрунтовані. 
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 171/400 житлового будинку з надвірними спорудами, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 114,7 кв.м, житлова площа - 45,1 кв.м на підставі договору дарування від 26 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за № 5150.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 295329684 від 19.01.2022 рокужитловий будинок з надвірними спорудами який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею - 114,7 кв.м, житлова площа - 45,1 кв.м, що складається з житлового будинку літ. "А" та надвірних споруд: літ. "В" - льох; літ. "Г", літ. "3, літ. "К" - літня кухня; літ. "Д", літ. "И - сарай; літ. "Р" - баня; літ. "Е" - вбиральня; літ. "Ж" - душ; літ. "Л", літ. "О" - навіс; літ. "Н" - веранда; літ. "П" - гараж; № І-ІІ - огородження; І - мостіння; II – IV належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 – 171/400 частки, ОСОБА_2 – 171/400 частки, ОСОБА_4 – 29/200 частки.
Отже власниками житлового будинку з надвірними спорудами який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 295329684 від 19.01.2022 року вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 193 кв.м, житловою площею 74,8 кв.м 06.03.2018 року зареєстровано державним реєстратором комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцькою Христиною Богданівною за ОСОБА_2 під № 25194187. Підставою для реєстрації є технічний паспорт, виданий 05.03.2018 року, ТОВ «Профпроект», висновок серія та номер 154854, видавник ТОВ «Профпроект».
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) дійшла висновку про те, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Звертаючись до суду із позовом позивач просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03.2018 року державного реєстратора комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцької Х.Б. про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , розмір частки: 1/1 на житловий будинок під номером АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1504036351101) та припинити у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 193 кв.м, житловою площею 74,8 кв.м, яке було зареєстроване на підставі рішення державного реєстратора комунального підприємства реєстраційної служби Одеської області Щеплоцької Х.Б. за № 40063275 від 12 березня 2018 року.
В обґрунтування вказаних вимог позивач послався на положення ст. ст. 152,120 ЗК України, та зазначив, що він є користувачем земельної ділянки на якій відповідачка самочинно збудувала житловий будинок під номером АДРЕСА_2 , загальною площею 193 кв.м, житловою площею 74,8 кв.м, тому з моменту переходу права власності на житловий будинок до відповідачки перейшло право користування земельною ділянкою на якій знаходиться вказаний будинок.
Отже позивачем заявлена вимога про скасування рішення державного реєстратора з підстав порушення права позивача як користувача земельної ділянки на якій відповідачем збудовано житловий будинок під номером АДРЕСА_2 , загальною площею 193 кв.м, житловою площею 74,8 кв.м.
Відповідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Позивачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано суду доказів на підтвердження обставин того, що відповідачем збудовано  житловий будинок під номером  АДРЕСА_2 , загальною площею 193 кв.м, житловою площею 74,8 кв.м, на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні  ОСОБА_1 ,суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні права в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Позивач зазначаючи, що є користувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , проте доказів на підтвердження вказаних обставин, суду не надав.
В суді апеляційної інстанції представник відповідача зазначив, що документи на земельну ділянку у сторін відсутні.
Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Колегія суддів вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами, порушення своїх прав як користувача земельної ділянки.
Колегія суддів не приймає визнання відповідачем апеляційної скарги, так як саме по собі визнання позову відповідачем у цій справі не є підставою для його задоволення, оскільки законні підстави для задоволення позову відсутні, позивачем не надано доказів порушення своїх прав.
Доводи апеляційної скарги про те, те що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції визнано позов, проте судом ніякої ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову прийнято не було не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Учасниками справи відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України є сторони та треті особи.
Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (постанова Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17).
Як вбачається з матеріалів справи у жовтні 2022 року відповідачем подано до суду заяву про визнання позову, в якій ОСОБА_2 повідомляє суд про те, що нею визнається заявлений до неї позов ОСОБА_1 у справі № 947/19982/22 про скасування рішення державного реєстратора, наслідки визнання відомі і зрозумілі.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 участі не приймала.
Не постановлення судом першої інстанції ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, яким встановлено відсутність підстав для задоволення позову, та відповідачем обставини справи, що мають значення для вирішення спору не визнавалися. 
Посилання в апеляційній скарзі не те, що судом першої інстанції не з`ясовано перелік документів поданих державному реєстратору відповідачем з метою здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна не заслуговують на увагу, оскільки як зазначалося вище позивачем не надано доказів порушення своїх прав в межах предмету спору та підстав позову.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора, проте судом в рішенні не викладена мотивована оцінка аргументів наведених учасниками справи, в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, тому рішення суду слід змінити.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, проте судом в рішенні не викладена мотивована оцінка аргументів наведених учасниками справи в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, тому рішення суду слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 22 вересня 2023 року.

Головуючий                                                                В.А. Коновалова

Судді                                                                         О.Ю. Карташов

                                                                               М.В. Назарова