ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 496/3264/23	
Головуючий в 1 інстанції: Пасечник М.Л.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі - Альонішко С.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1  до  Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області  про касування рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, протоколів про адміністративне правопорушення та закриття проваджень, - 
ВСТАНОВИЛА:
У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив скасувати постанови серії БАД № 088181, № 088182 від 09.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., провадження закрити; 
- скасувати постанову, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1  ст. 130 КУпАП  та інші статті закрити на підставі п. 1 ч. 1  ст. 247 КУпАП  у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11 травня 2023 року позовну заяву  ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття проваджень було залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали. Роз`яснено позивачу, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 4  ст. 169 КАС України.
Так, як вбачається з вищезазначеної ухвали, в порушення вимог  ст. 160 КАС України, позивачем не вказано: 1) правильне найменування відповідача та повну адресу його місцезнаходження; 2) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 3) щодо наявності у позивача оригіналів документів, копії яких надано до матеріалів справи.
В ухвалі визначено, що недоліки необхідно усунути шляхом  визначення відповідача по справі,  а саме вказано - Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № у м. Головного управління Національної поліції в Одеській області та адресу його місцезнаходження зазначено: 67801, Одеська область, м. Овідіополь, вул. Берегова.
Крім цього, у позовній заяві  позивач має чітко викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, саме щодо скасування постанов серії БАД № 088181, № 088182 від 09.03.2023 року та чітко сформулювати прохальну частину позову, оскільки позивачем досить незрозуміло сформульована позовна заява та її прохальна частина.
В порушення вимог ч. 8  ст. 160 КАС України  позивачем  не обґрунтовано у позові підстави звільнення його від сплати судового збору.
Також, в ухвалі зазначено, оскаржувані постанови складені 09.03.2023 року у присутності ОСОБА_1 , позов подано до суду лише 04.05.2023 року, тобто понад встановлений законом строк для звернення до суду з відповідним позовом.
В постановах серії БАД № 088181, 088182 міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 від підпису та ознайомлення зі складеними постановами відмовився.
До матеріалів позову ОСОБА_1 додав клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому просить суд визнати причини пропуску строку звернення до суду з позовною заявою поважними. У клопотанні зазначив, що оскаржувані постанови отримав на пошті 03.05.2023 року.
Утім, позивачем не надано суду доказів отримання постанов серії БАД № 088181, № 088182 саме 03.05.2023 року, тому суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поновлення строків.
30.05.2023 року на виконання ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2023 року, ОСОБА_1 надав до суду заяву, відповідно до якої зазначив, що вважає суттєвим порушенням при складанні протоколу поліціантами та винесенням постанови не роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, що видно на запису та усна відмова в наданні юридичної допомоги, без винесення письмового определіння про відмову в юридичному захисту, чим грубо порушені права ОСОБА_1 та процесуальну процедуру складання та оформлення адміністративних матеріалів, що являється недопустимим та визнання їх недопустимими, тому недійсними.
Крім того ОСОБА_1 надав докази отримання Укрпоштою листа з протоколами від відповідача тільки 03.05.2023 року для задоволення клопотання про поновлення строку оскарження процесуальних документів відповідача. Просив: докази правопорушення ОСОБА_1 якоби скоєне ним 09.03.2023 року в 21 годину в м. Біляївка Одеської області недостовірними та недостатніми, складені протоколи за ст.  122-2, ч.1 ст.  130,  185 КУпАП  на ОСОБА_1 не дійсними по формальним ознакам та складені з суттєвими порушенням, що мають значні вимоги по складанню протоколів та рішень по  КУпАП; визнати, що вимоги та докази в матеріалах співробітників поліції при обставинах події скоєне 09.03.2023 року в 21 годину в м. Біляївка Одеської області були незаконними недостовірними та недостатніми, складені з суттєвим порушенням оформлення процесуальних документів.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття проваджень - повернуто позивачеві. Роз`яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що зазначена ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції; прийняти до уваги судову практику, викладену у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17, відповідно до якої відповідачем у справах про оскарження постанов про адміністративні правопорушення, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади – суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні  стягнення; не лишати доступу до правосуддя. Доводами апеляційної скарги зазначено, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб позивач має пройти на вимогу поліцейського. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол – недопустимим доказом вини апелянта. У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що, на думку апелянта, свідчить про порушення процедури  і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Показання свідків відсутні, та, якщо є, не відповідають дійсності, що, на думку апелянта, ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів з поліції. Постанови серії БАД № 088181 від 00.03.2023 року та серії БАД № 088182 від 09.03.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, при відсутності доказів вчинення правопорушення. Апелянт вказує, що його незаконно притягнуто до відповідальності за неіснуюче правопорушення, якого він не вчиняв. Апелянт вважає законним скасувати постанови, в копіях яких не розібрати ким, за яке адміністративне правопорушення складено і перекручені обставини події з внесенням завідомо неправдивих відомостей.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.
          Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України. 
          Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.           
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що недоліки позовної заяви, зазначені в ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 11.05.2023 року, яку судом було залишено без руху, позивач усунув частково.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої  статті 124 Конституції України  юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.                                                  Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.          Згідно з п.1, п.2, п. 7 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.                                                  Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.                    Відповідно до ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом  або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються  законом, а якщо такі строки законом  не визначені - встановлюються судом.          Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.                                        
Згідно з ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.                                                                                                    
Відповідно до ч.1, ч.3  ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.          
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.                    
Згідно з ч.2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.                              
Відповідно до п.1, п. 9 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених  частиною другою  статті 123 цього Кодексу.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.                              Відтак, на думку колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.                                                                      
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною другою якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.                                        Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом  передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених  КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.                                                                                Відповідно до ч.6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.                                                  
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.                    
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.          
З позовної заяви вбачається, що позивач зазначив відповідачем - Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, адреса: 67801, м. Овідіополь Одеської області, вул. Берегова.
Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції, вважаючи, що позов подано не до тієї особи, має право замінити неналежного відповідача належним або залучити належного відповідача в якості відповідача або співвідповідача, чого судом зроблено не було зроблено.
Що стосується висновку суду першої інстанції про те, що позивачем чітко не викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги та чітко не сформульовано прохальну частину, колегія суддів зазначає наступне.
З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про  скасування постанов серії БАД № 088181, № 088182 від 09.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., закриття провадження; скасування постанова, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1  ст. 130 КУпАП  та інші статті закриття на підставі п. 1 ч. 1  ст. 247 КУпАП  у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11 травня 2023 року у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції в Одеській області в частині скасування протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 122815 від 09.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП, серії ААД № 122814 від 09.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 130 КУпАП, серії ВАВ № 763641 від 09.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за  ст. 185 КУпАП  та закриття провадження у справах — відмовлено, оскільки вони не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
Таким чином, на розгляді суду, відповідно до поданої позовної заяви залишились позовні вимоги щодо скасування постанови серії БАД № 088181, та БАД № 088182 від 09.03.2023 року.
Відповідно до прохальної частини позову, позивач просив скасувати вищезазначені постанови та закрити провадження у справі з підстав незаконного, на його думку, притягнення до адміністративної відповідальності.
На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що під час притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідачем порушено процедуру розгляду справи, а також посилався на відсутність доказів вчинення ним адміністративних правопорушень.
Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає, що він є інвалідом 2 групи (а.с. 16), а тому звільнений від сплати судового збору, що спростовує висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не обґрунтовано підстави звільнення його від сплати судового збору.
Що стосується строку звернення до суду з позом, позивачем на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, надано довідку  ф.22-а від 03.05.2023 р. (а.с. 30) про доставку йому поштової кореспонденції (рекомендованого листа 6780107540366), що підтверджує своєчасне звернення до суду з моменту отримання постанови, тобто наявні підстави для поновлення строку звернення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 173 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Завданням підготовчого провадження є:
1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;
2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;
3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;
4) вирішення відводів;
5) визначення порядку розгляду справи;
6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
Згідно з ст. 180 КАС України підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи.
У підготовчому засіданні суд:
1) оголошує склад суду, а також прізвища секретаря судового засідання, перекладача, спеціаліста, з`ясовує наявність підстав для відводів;
2) з`ясовує, чи бажають сторони вирішити спір шляхом примирення, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді;
3) у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви;
4) вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, заміну позивача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше;
5) роз`яснює учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи;
6) з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі;
7) з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; пропонує учасникам справи надати суду додаткові докази або пояснення; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових та електронних доказів за їх місцезнаходженням; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше;
8) вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста;
9) за клопотанням учасників справи вирішує питання про забезпечення позову;
10) вирішує заяви та клопотання учасників справи;
11) направляє судові доручення;
12) встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення;
13) встановлює строк для подання пояснень третіми особами;
14) встановлює строки та порядок врегулювання спору за участю судді за наявності згоди сторін на його проведення;
15) призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (засідань) для розгляду справи по суті;
16) встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання;
17) вирішує питання про колегіальний розгляд справи;
18) здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.
Якщо доданий до справи або наданий суду учасником справи для ознайомлення документ або інший доказ викликає обґрунтований сумнів у його достовірності, учасник справи може просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або вимагати проведення експертизи.
Клопотання та заяви учасника справи з питань, визначених у частині третій цієї статті, подані після закриття підготовчого засідання, залишаються без розгляду, за винятком випадків, коли вони стосуються доказів, поданих після закриття підготовчого засідання.
Відповідно до ст. 181 КАС України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими  главою 6  розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.
Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках:
1) визначених  пунктами 1-3,  5  частини другої статті 205 цього Кодексу;
2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни позивача, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача;
3) в інших випадках, коли питання, визначені  частиною другою  статті 180 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
У зв`язку із заміною неналежного відповідача, заміною позивача, залученням співвідповідача такі особи мають право подати клопотання про розгляд справи спочатку не пізніше двох днів з дня вручення відповідної ухвали. Якщо таке клопотання не буде подане у вказаний строк, суд продовжує розгляд справи.
У зв`язку зі вступом у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, така особа, а також інші учасники справи мають право подати клопотання про розгляд справи спочатку не пізніше двох днів з дня вручення їм відповідної ухвали. Якщо таке клопотання не буде подане у вказаний строк, суд продовжує розгляд справи.
Якщо розгляд справи у випадках, визначених цим Кодексом, починається спочатку, суд призначає та проводить підготовче засідання спочатку в загальному порядку, крім випадку ухвалення рішення про колегіальний розгляд справи, коли підготовче засідання проводиться спочатку лише у разі, якщо суд дійшов висновку про необхідність його проведення.
Суд може оголосити перерву у підготовчому засіданні у разі необхідності, зокрема, у випадках:
1) необхідності заміни відведеного експерта, перекладача, спеціаліста;
2) невиконання учасником справи вимог ухвали про відкриття провадження у справі у встановлений судом строк, якщо таке невиконання перешкоджає завершенню підготовчого провадження;
3) неподання витребуваних доказів особою, яка не є учасником судового процесу;
4) необхідності витребування нових (додаткових) доказів;
5) якщо сторони домовилися провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації.
Якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у  частині другій  статті 180 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
У разі відкладення підготовчого засідання або оголошення перерви підготовче засідання продовжується зі стадії, на якій засідання було відкладене або у ньому була оголошена перерва.
Згідно з ст. 183 КАС України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.
За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:
1) залишення позовної заяви без розгляду;
2) закриття провадження у справі;
3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, примирення сторін проводиться в порядку, встановленому  статтями 189,  190  цього Кодексу.
Суд з`ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.
Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених адміністративним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засіданні, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені  статтею 173 КАС, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.
Із позовної заяви вбачається, що вона містила вимоги про скасуванні постанов із зазначенням дати та номерів. Також позивач наводив обґрунтування неправомірності прийнятих постанов.
Крім того, позивач до заяви надав доази, які він вважав за необхідне надати суду, якщо ж вони при розгляді справи не підтвердять позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Таким чином, з огляду на вищезазначене. колегія суддів зазначає, що всі недоліки, вказані в ухвалі від 02.06.2023 року суд першої інстанції міг та мав з`ясувати у підготовчому судовому засіданні а також витребувати докази, які необхідні для прийняття рішення про відкриття провадження та розгляду справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).
Повернення позовної заяви, за наявності у суду процесуальної можливості з`ясувати питання, про які суд першої інстанції зазначив в ухвалі про повернення позовної заяви у підготовчому засіданні, ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством права на доступ до правосуддя.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п. 5 ч. 1  ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 1  ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись  ст. ст. 294, 308, 310, 315, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 18.09.2023 року.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик