ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/480/23 Справа № 202/1777/21 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2023 року                                                                м. Дніпро
26 липня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: 
                головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М., 
               за участю секретаря - Лопакової А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро 
заяву представника ОСОБА_1 - Негробова Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі 
за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 
на рішення  Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2023 року,- 

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволені.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 несплачену частку страхового відшкодування в розмірі 4780 грн.39 коп.; штрафні санкції на суму заборгованості в розмірі 130000 грн.00 коп. за період з 28 липня 2020 року по 04 лютого 2021 року включно, а саме: пеню в розмірі 8206 грн. 02 коп.; 3% річних в розмірі 2051 грн. 50 коп.; індекс інфляції в розмірі 6500 грн. 00 коп.; штрафні санкції на суму заборгованості в розмірі 4780 грн. 39 коп., за період з 05 лютого 2021 року по 19 березня 2021 року включно, а саме: пеню в розмірі 69 грн. 53 коп.; 3% річних в розмірі 16 грн.89 коп.; індекс інфляції в розмірі 47 грн. 80 коп., а всього стягнути 21 672 грн.13 коп. 
Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 88 576 грн. 28 коп. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. 00 коп., а всього стягнути 118 576 грн. 28 коп. також вирішено питання щодо судових витрат (том 3 а.с.22-37).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишено без задоволення. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2023 року в оскарженій частині - залишено без змін (том 2 а.с.100-116).

На адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - Негробова О.В. про ухвалення додаткового рішення по справі, а саме про стягнення з відповідача ОСОБА_3 витрат на правову допомогу (том 3 а.с. 118-120).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Так, відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо)..
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 329/766/18.

Разом з тим, якщо суд визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Такі висновки збігаються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 24 січня 2019 року у справі №910/15944/17.

У заяві про ухвалення додаткової постанови зазначено, що ОСОБА_1 поніс витрати у зв`язку із розглядом справи в апеляційному суді в сумі 25 000,00 грн. 

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано - договір №б/н про надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2023 року, додаткову угоду № 1 від 05.06.2023 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2023 року, акт прийняття - передачі виконаних робіт від 04.07.2023 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2023 року та додаткової угоди № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2023 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 34 від 05.06.2023 року (том 3 а.с.102-106). 

Відповідно до ч. 2 додаткової угоди № 1 від 05.06.2023 року про надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2023 року, сторони погодили, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Сторони узгодили, що сума гонорару адвоката складатиме 25 000,00 грн., яка підлягає сплаті на протязі 30 днів, з дня підписання даної додаткової угоди.

Як вбачається із акту прийняття - передачі виконаних робіт від 04.07.2023 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2023 року та додаткової угоди № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2023 року адвокат Негробов О.В. з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, прийняв надані з 06.05.2023 року по 04.07.2023 року включно наступні послуги: з 05.06.2023 року по 09.06.2023 року - аналіз наданих клієнтом документів, а саме: апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2023 року у справі №202/1777/21, узгодження із клієнтом правової позиції; з 12.06.2023 року по 16.06.2023 року - складання та подання до Дніпровського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу по справі №202/1777/21, в тому числі направлення відзиву на апеляційну скаргу відповідачам.

Підписанням цього акту клієнт підтверджує факт належного отримання послуг (правничої допомоги) за період часу з 05.06.2023 року по 04.07.2023 року відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2023 року та додаткової угоди № 1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 05.06.2023 року, а також не має претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому акті. Гонорар відповідно до умов додаткової угоди №1 від 05.06.2023 року було сплачено адвокату в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що зазначені адвокатом Негробовим О.В. витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними проведеним роботам, наданим послугам, а також часом, який був реально витрачений адвокатом.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

А звідси, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1  судові витрати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника  ОСОБА_1 - Негробова Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_3 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_2 )  витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

У задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: