СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2023 року                                      м. Харків                        Справа № 905/481/22  
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Тарасова І.В.;
за участі секретаря судового засідання Голозубової О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (вх.№1418Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2023 у справі №905/481/22 (повний текст рішення складено 27.06.2023 суддею Лейба М.О. у приміщенні господарського суду Донецької області)
за позовом Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго”, м.Київ
до Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу”, м.Маріуполь, Донецька область
про стягнення 232656883,62 грн,-
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача -Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу”, про стягнення заборгованості в сумі 232656883,62 грн.  
Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору про урегулювання небалансів електричної енергії №0350-01012 від 26.06.2019.
Рішенням господарського суду Донецької області від 27.06.2023 у справі №905/481/22 позов Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” до Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” про стягнення заборгованості по основному боргу в сумі 6338926,96 грн та штрафних санкцій у сумі 226317965,66 грн, задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” заборгованість по основному боргу в сумі 6338926,96 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 23658,90 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд мотивував його тим, що між сторонами у даній справі виникло грошове зобов`язання, тобто, правова природа спірних правовідносин грошова, вказані порушення пов`язані з договором приєднання (який не є державним контрактом), сплачувати кошти має суб`єкт господарювання, нарахування та заявлення до стягнення з відповідача штрафу та пені на підставі абзацу 3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України є неправомірним, оскільки дія норми частини 2 статті 231 Господарського кодексу України не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, що виникли з грошового зобов`язання та відповідно не може бути застосована у даному випадку для визначення розміру пені та штрафу і як підстава для стягнення. При цьому обставин погодження такого виду відповідальності за згодою сторін позивачем не доведено та судом не встановлено.
Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” не погодилось з рішенням господарського суду та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2023 у справі №905/481/22 у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені (0,1%), штрафу (7%), визначених договором (пункт 4.1) та Законом (частина 3 ст.231 Господарського кодексу України); задовольнити позовні вимоги про стягнення пені та штрафу у сумі (0,1% в день та 7% за прострочення понад 30 днів) згідно з вимогами частини 2 ст.231 Господарського кодексу України, що складає 226317965,66 грн, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Судові витрати у розмірі 1302525,00 грн покласти на відповідача.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач є оператором системи передачі України, тобто застосування до спірних правовідносин вимог частини 2 ст.231 Господарського кодексу України як засіб впливу за невиконання господарського зобов`язання відповідачем є обґрунтованим та законним. Апелянт наголошує, що в матеріалах справи містяться докази того, що позивач належить до державного сектора економіки, що є беззаперечним доказом правильного та обґрунтованого нарахування пені та штрафу за прострочення виконання зобов`язання. Позивачем здійснено розрахунок пені 0,1% та штрафу за прострочення платежу понад 30 днів 7% на підставі пункту 4.1 договору та вимог частини 2 ст.231 Господарського кодексу України до підписання акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, тобто невиконання зобов`язання стороною відповідача настало до підписання акту купівлі-продажу еклектичної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, що є обґрунтованим та законним, однак не враховано господарським судом. Щодо питання нарахування штрафних санкцій на акт корегування (врегулювання) до акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, то судом не ураховано, що порядок виставлення таких актів визначено у Розділі 10 Правил ринку та спочатку у системі управління ринком виставляється рахунок-фактура з періодом оплати до трьох банківських днів та після прострочення оплати за таким рахунком, до підписання акту сторонами, нараховуються відповідні штрафні санкції, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України та частину 2 ст.231 Господарського кодексу України. Також апелянт посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4156/18 у постанові від 10.12.2019 щодо нарахування пені та штрафу у разі порушення господарського зобов`язання та позицію Вищого господарського суду України у справі №3-1гс14 про застосування штрафних санкцій у випадку порушення як грошового, так і негрошового зобов`язання. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2023 витребувано у господарського суду Донецької області матеріали справи №905/481/22, необхідні для розгляду скарги, та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №905/481/22.
26.07.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 поновлено Приватному акціонерному товариству “Національна енергетична компанія “Укренерго” строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2023 у справі №905/481/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго”. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 16.08.2023 о 14:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, у залі засідань №104. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання письмових заяв, клопотань. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги. Запропоновано учасникам справи заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення. З метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу - рекомендовано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" або надсилати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду: inbox@eag.court.gov.ua.
У судовому засіданні 16.08.2023 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив суд її задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву на апеляційну скаргу суду не надав.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою місця реєстрації КП "Компанія "Вода Донбасу", код ЄДРПОУ 00191678, є: 87547, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, буд.177А.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309, вся територія Маріупольського району з 05.03.2022 і по теперішній час тимчасово окупована Російською Федерацією.
Пунктом 21 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України визначено, що особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».
За умовами частини 1 ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
У зв`язку з неможливістю надіслання на поштову адресу відповідача копії ухвали Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 апеляційним судом здійснено опублікування тексту зазначеної ухвали на веб-сайті "Судова влада України".
Ураховуючи зазначене, Східним апеляційним господарським судом вчинено усі можливі та необхідні дії з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Закону та Правил ринку Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” звернулося із заявою про приєднання до договору про врегулювання небалансів електричної енергії, згідно з пунктами 1.3, 1.4 якого СВБ (сторона, відповідальна за баланс) врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.
Повідомленням №01/23609 від 27.06.2019 позивач повідомив відповідача про те, що Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу” приєднано до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії та долучено до реєстру учасників ринку.
Ідентифікатор договору №0350-01012; дата акцептування 26.06.2019.
З моменту акцептування заяви про укладання договору в порядку, встановленому правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №307 від 14.03.2018 та Законом України “Про ринок електричної енергії”, учасник ринку набуває усіх прав та зобов`язань за договором і несе відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору, Правилами ринку та чинним законодавством України.
Згідно з пунктами 1.1, 1.2 договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ, у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.
Умови публічного договору приєднання про врегулювання небалансів електричної енергії затверджені наказами Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" від 08.07.2019 за №366, від 21.12.2020 за №709, від 05.01.2021 за №6, від 25.02.2021 за №111, від 16.03.2021 за №141 та оприлюднено на офіційному сайті Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" за посиланням https://ua.energy/.
Відповідно до пункту 1.3 договору за цим договором СВБ урегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.
Пунктом 1.4 договору визначено, що ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України “Про ринок електричної енергії” (далі - Закон) та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №307 (далі - Правила ринку).
За приписами пункту 1.5 договору врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до правил ринку.
У пункті 2.1 договору визначено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством.
Відповідно до пункту 2.2 договору порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.
За змістом пункту 3.1 договору при невиконанні або неналежному виконанні умов цього договору сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, Правилами ринку, Кодексом системи передачі, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №309, Законом та чинним законодавством України.
ОСП має право: на своєчасну оплату вартості небалансу електричної енергії, що склався на ринку в певному розрахунковому періоді (пункт 3.2 договору).
ОСП зобов`язаний: виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до цього договору та Правил ринку; проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку (пункт 3.3 договору).
Згідно з пунктом 3.5 договору СВБ зобов`язана здійснювати вчасно і в повному обсязі оплату за небаланс електричної енергії та платежів, сформованих ОСП для СВБ відповідно до Правил ринку.
Приписами пункту 4.1 договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть одна перед одною відповідальність, передбачену чинним законодавством України.
Згідно з пунктом 5.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору.
Відповідно до пункту 5.6 договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.
За змістом пункту 5.7 договору, якщо СВБ має заперечення до інформації, яка міститься у платіжному документі, то вона зобов`язана повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП та не може бути підставою для обмеження ОСП щодо вимоги платежу фінансової гарантії, що надається СВБ ОСП.
Надані заперечення ураховуються ОСП при обчисленні платежів з урегулювання у порядку, передбаченому Правилами ринку (пункт 5.8 договору).
За змістом пункту 5.9 договору ОСП надає СВБ два примірники акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів (далі - акт), підписані зі своєї сторони, до 08 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано.
СВБ протягом двох робочих днів повертає ОСП один примірник підписаного зі своєї сторони акта (пункт 5.10 договору).
Цей договір набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання. Після реєстрації учасника ринку ОСП зобов`язаний надати такій СВБ витяг з відповідного реєстру (пункт 9.1 договору).
Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (пункт 9.2 договору).
У зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів звернення з пропозицією щодо його розірвання, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір про врегулювання небалансів електричної енергії вважається чинним на час виникнення спірних відносин.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №307 від 14.03.2018 затверджено “Правила ринку” (далі - Правила ринку).
Ці Правила визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України (пункт 1.1.1 Правил ринку).
Відповідно до пункту 1.1.2 глави 1.1, пункту 1.11.1 та пункту 1.11.8 глави 1.1 розділу І Правил ринку договір, відповідно до якого суб`єкт господарювання набуває статусу учасника ринку та здійснюється врегулювання небалансів електричної енергії; система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами. За допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, серед іншого, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії. АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.
Пунктом 1.5.1 Правил ринку визначено, що усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії, для чого кожен учасник ринку зобов`язаний стати СВБ або передати свою фінансову відповідальність за небаланси іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи на підставі укладення/приєднання до відповідного договору. Якщо учасник ринку передає свою фінансову відповідальність за небаланси іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи, договір про врегулювання небалансів, укладений між ОСП та цим учасником ринку, призупиняє свою дію в частині фінансової відповідальності за небаланси на час дії договору щодо участі в балансуючій групі.
Згідно з пунктом 5.25.1 Правил ринку щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.
За умовами пункту 5.28.1 глави 5.28 розділу V Правил ринку щоденні звіти про розрахунки та остаточні щомісячні звіти про розрахунки надаються через систему управління ринком кожному ППБ та СВБ і включають детальну інформацію щодо індивідуального зарахування і списання коштів ППБ та СВБ. Форма і зміст початкових та остаточних звітів про розрахунки описані в цьому розділі.
АР встановлює регламент щодо розрахунків, у якому зазначаються формати платіжних документів і супровідних даних, що будуть надаватись в електронному вигляді (пункт 7.1.1 Правил ринку).
Окремий порядок виставлення рахунків застосовується для розрахунків за ДП та розрахунків за балансуючу електричну енергію, розрахунків за небаланси електричної енергії, платежів з/на збірні рахунки і плати за невідповідність та інших платежів (пункт 7.1.2 Правил ринку).
Згідно з пунктом 7.1.3 Правил ринку платіжні документи виставляються із включенням усіх застосовних податків.
У пункті 7.3.1 Правил ринку визначено, що АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.
За умовами пункту 7.3.2 Правил ринку платіжний документ повинен містити окрему позицію щодо оплати за управління небалансами міждержавних перетинів (якщо такий небаланс сплачується/зараховується і не розраховується в натуральній формі).
Згідно з пунктом 7.7.3 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.
Пунктом 7.8.1 Правил ринку визначено, що якщо учасник ринку або ОСП (у якості АР) ініціює суперечку щодо суми, зазначеної в рахунку (запит платіжного документа), оплата повинна бути проведена згідно з платіжним документом. Якщо за результатами розгляду запиту платіжного документа будуть виявлені суми, що підлягають поверненню, учасники ринку та ОСП (у якості АР) зобов`язані здійснити перерахування надлишкових сум на відповідний рахунок.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил врегулювання, які є додатком до Правил ринку, якщо АКО надасть оновлені дані комерційного обліку по учасниках ринку, то будь-які розбіжності, виявлені після цього, урегульовуються між ОСП та СВБ, до якої входять такі учасники ринку, відповідно до цих Правил врегулювання. Розрахунок врегулювання щодо розрахункових періодів попереднього місяця здійснюється кожного місяця або частіше в разі прийняття АР відповідного обґрунтованого рішення. Розрахунок врегулювання щодо розрахункових періодів попереднього кварталу здійснюється у другому місяці поточного кварталу. Розрахунок врегулювання щодо розрахункових періодів попереднього року здійснюється у другому місяці поточного року.
Згідно з пунктом 5.3.1 Правил ринку рахунок A-В використовується для розрахунків за небаланси. Розрахункова активність на цьому рахунку для кожного розрахункового періоду кожного торгового дня включає дебетування за платежі або кредитування за витрати СВБ, що виникають через їх позитивний або негативний небаланс, за відповідною ціною небалансів.
Порядок розподілу коштів, що надходять на рахунки із спеціальним режимом використання, визначено НКРЕКП постановою від 27.06.2019 за №1246 "Про алгоритм розподілу коштів" та постановою від 18.06.2019 за №1041 "Про затвердження Порядку розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальників та внесення зміни до постанови НКРЕКП від 18.01.2019 №26".
Відповідно до частини 7 статті 68 Закону України “Про ринок електричної енергії” за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.
Позивач зазначає, що на виконання умов договору у період з 01.07.2019 по 10.12.2020 надано відповідачу послуги з передачі електричної енергії та сторонами підписано акти купівлі-продажу електроенергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, а також акти-корегування (врегулювання) з підстав зміни фактичних обсягів, за якими збільшено обсяги електричної енергії для врегулювання небалансів, до вказаних актів купівлі-продажу (а.с.79-90, том 1). Акти коригування (врегулювання) уточнюють, як суму заборгованості, так і обсяг небалансів за повний місяць, без поділу на декади. Ураховуючи зазначене, розмір фактичної заборгованості відповідача за кожну декаду окремо не встановлений. Дійсний розмір заборгованості, визначений за результатом повного місяця з урахуванням актів коригування.
Позивачем через систему управління ринком (http//mms.ua.energy) виставлено відповідачу платіжні документи (рахунки-фактури за врегулювання небалансів електричної енергії) за електричну енергію для врегулювання небалансів, які розміщені ОСП в системі управління ринком (MMS), та які відповідач зобов`язаний був оплатити протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа (пункт 7.7.3 договору) (а.с.91-250; том 1, а.с.1-92, том 2).
Позивач зазначає, що за період з 01.07.2019 по 10.12.2020 у відповідача обліковується заборгованість з основного боргу у загальній сумі 6338926,96 грн та штрафних санкцій у сумі 226317965,66 грн, яка не була стягнута рішенням суду у справі №905/38/21 та станом на 11.02.2022 не погашена.
Господарським судом встановлено, що заборгованість зі сплати основного боргу виникла на підставі несплати рахунка-фактури за врегулювання небалансів електричної енергії №0810202000364 від 08.10.2020 на суму 6945458,53 грн за розрахунковий період 01.03.2020-31.03.2020 (а.с.34, том 3).
Обсяг та вартість купленої електричної енергії для врегулювання небалансів за період 01.03.2020-31.03.2020 відображені в акті купівлі-продажу електроенергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 31.03.2020 №ВН/20/03-0350 з урахуванням акта коригування (врегулювання) №ВР/20/03-0350 від 16.10.2020 (а.с.40, том 3).
Вважаючи неналежним виконання відповідачем зобов`язань з оплати за надані послуги з врегулювання небалансів електричної енергії за період з липня 2019 року по 10 грудня 2020 року, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 6338926,96 грн та штрафні санкції на підставі частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (0,1 пеня та 7% штраф) у розмірі 226317965,66 грн. Загальний розмір нарахованої заборгованості позивачем визначений у сумі 232656883,62 грн.
Господарським судом правильно встановлено, що позивачем при підрахунку загальної суми заборгованості допущена арифметична помилка, оскільки загальний розмір вимог складає 232656892,62 грн (6338926,96 грн + 226317965,66 грн), що є більше, ніж заявлено позивачем у позовній заяві.
Разом з цим, у письмових поясненнях від 30.11.2022 позивачем зазначено, що загальна сума заборгованості за період з липня 2019 року по 10 грудня 2020 року станом на 30.12.2020 складає 256449678,34 грн, що також є більшою сумою, ніж заявлена позивачем у позовній заяві.
Згідно з розрахунком позивача загальний розмір штрафних санкцій складає 374779883,66 грн.
Ураховуючи, що позивачем заяв/клопотань про збільшення розміру позовних вимог у порядку статті 46 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду не подавалося, письмових поясненнях протягом розгляду справи, клопотання про збільшення розміру позовних вимог не заявлялось, виходячи з приписів частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України згідно з якими при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, господарський суд обґрунтовано розглянув позовні вимоги у розмірі, заявленому позивачем.
Згідно з частинами 2, 3 статті 11 Цивільного  кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить стаття 174 Господарського кодексу України.
Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Відповідно до положень ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з пунктом 5.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору.
Відповідно до пункту 7.3.1 Правил ринку АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.
Згідно з пунктом 7.6.3 Правил ринку (у редакції, чинній станом на 29.02.2020) оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом одного банківського дня з дати направлення платіжного документа.
Відповідно до пункту 7.6.3 Правил ринку (у редакції, чинній від 01.03.2020) оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох банківських днів з дати направлення платіжного документа.
Згідно з пунктом 7.7.3 Правил ринку (у редакції, чинній від 11.12.2020) оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.
У розумінні положень Правил ринку строк оплати за врегулювання небалансів електричної енергії настає у відповідача саме від направлення (надсилання, виставлення) рахунків-фактур (платіжних документів) на оплату відповідачу через систему управління ринком.
Господарським судом правильно встановлено, що на виконання умов договору та Правил ринку відповідач отримав для врегулювання небалансу електричну енергію та сторонами без зауважень підписано акти купівлі-продажу електроенергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів за період з липня 2019 року по листопад 2020 року та акти-корегування (врегулювання) до актів з липня 2019 року - вересня 2020 року.
На виконання умов договору та Правил ринку позивач щоденно формував та надсилав відповідачу платіжні документи (рахунки-фактури) за спірний період через систему управління ринком (MMS). Відповідачем будь-яких зауважень щодо неотримання цих рахунків та/або їх змісту не надано.
Як свідчать матеріали справи, позивачем заявлено до стягнення з відповідача основний борг у розмірі 6338926,96 грн з урахуванням проведених коригувань за врегулювання небалансів електричної енергії, що виникла на підставі несплати рахунка-фактури за врегулювання небалансів електричної енергії №0810202000364 від 08.10.2020 на суму 6945458,53 грн за розрахунковий період 01.03.2020-31.03.2020.
Доказів оплати основної заборгованості у сумі 6338926,96 грн матеріали справи не містять.
З огляду порушення відповідачем умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії №0350-01012 від 26.06.2019 та норм чинного законодавства, зокрема, не виконання зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати небалансів електричної енергії, господарський суд дійшов висновку про стягнення з відповідача основної заборгованості з оплати небалансів електричної енергії підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 6338926,96 грн.
Колегія суддів наголошує, що вказані обставини сторонами на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не оспорюються.
Разом з тим, розглянувши вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій та перевіривши розрахунок позивача, господарським судом виявлено арифметичну помилку при складанні загальної суми нарахованих санкцій, за підрахунком суду першої інстанції їх загальний розмір становить 226719956,68 грн.
У той же час, ПрАТ "НЕК "Укренерго" оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні штрафних санкцій у розмірі 226317965,66 грн, а саме: 151420206,62 грн – пені та 75299750,06 грн – штрафу, що є предметом даного апеляційного провадження.
Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частин 1, 2 статті 217 Господарського кодексу України).
Згідно з частиною 1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що за невиконання та неналежне виконання умов цього договору сторони несуть одна перед одною відповідальність, передбачену чинним законодавством України.
Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);
- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково    стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Таким чином, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом 3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, можливе за сукупності таких умов:
- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;
- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;
- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.
Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).
Відповідно до частини 3 статті 510 Цивільного кодексу України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Аналізуючи положення глави 47 Цивільного кодексу України, можна зробити висновок, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.
Відтак грошове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Виходячи з викладеного, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі із правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням.
Аналогічні правові висновки щодо застосування норми абзацу 3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №915/507/17, від 18.06.2019 у справі №914/891/16, від 04.05.2023 у справі №910/21298/21.
Верховний Суд у справі №910/9375/21 у постанові від 23.08.2022 вказав на помилковість висновків судів попередніх інстанцій про можливість стягнення пені та штрафу на підставі частини 2 статті 231 Господарського кодексу України за договором про врегулювання небалансів електричної енергії, оскільки спір у справі виник з грошового зобов`язання, а дана норма застосовується лише у випадку прострочення виконання негрошового зобов`язання. 
Особливості господарсько-правової відповідальності визначені Господарським кодексом України.
Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1 та 2 статті 217 Господарського кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За наведеними вище положеннями Господарського кодексу України господарське правопорушення може полягати, як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.
Нормативно-правове забезпечення сфери господарювання є однією з форм здійснення державою регулювання господарської діяльності. Водночас за змістом статті 1 Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності” державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності є спрямованою, зокрема, на зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, та здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
Таким чином, тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.
Стаття 231 Господарського кодексу України регулює випадки та розмір штрафних санкцій, встановлених Господарським кодексом України щодо окремих видів зобов`язань. Тобто, визначений розмір штрафних санкцій, зміна яких за погодженням сторін не допускається.
У разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);
за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.
У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією.
З аналізу положень статті 231 Господарського кодексу України убачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.
Так, частина 2 статті 231 Господарського кодексу України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання не грошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором. Частина 3 цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у частині 2 статті 231 Господарського кодексу України.
У свою чергу частина 4 статті 231 Господарського кодексу України наділяє сторін правом застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Положення частини 6 статті 231 Господарського кодексу України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.
Разом з тим, за частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі,  що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до статей 1 та 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Отже, за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється у договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №12-117гс19.
Також Верховний Суд у постанові від 04.05.2023 у справі №910/21298/21 зазначив, що частина 2 статті 231 Господарського кодексу України не встановлює розмір штрафних санкцій за порушення саме грошового зобов`язання, а визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором.
Як убачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення заборгованості за придбану електричну енергію у відповідний період.
Грошове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням.
Колегія суддів зауважує, що умовами договору про врегулювання небалансів електричної енергії, який укладений сторонами, не передбачено такого виду відповідальності СВБ як стягнення штрафу у розмірі 7% та пені у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.
Господарським судом правомірно не встановлено такого виду відповідальності і за згодою сторін.
Нарахування пені на акти корегування (врегулювання) колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки акт коригування не є тим актом, після підписання якого сторонами підлягає застосування відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, встановлена у пункті 4.1 договору.
Ураховуючи зазначене, а також те, що спірні правовідносини виникли з грошового зобов`язання, вказані порушення пов`язані з договором приєднання (який не є державним контрактом), сплачувати кошти має суб`єкт господарювання, відтак до спірних правовідносин не може бути застосована у даному випадку частина 2 статті 231 Господарського кодексу України для визначення розміру стягнення пені та штрафу і як підстава для стягнення.
На підставі викладеного судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість відмови суду першої інстанції у стягненні з КП "Компанія "Вода Донбасу" пені (0,01%) у розмірі 151420206,62 грн та 75299750,06 грн штрафу на підставі пункту 4.1 договору та частини 2 ст.231 Господарського кодексу України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції у даній справі.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, прийняте рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не убачається. 
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Донецької області від 27.06.2023 у справі №905/481/22 залишити без змін.
Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 21.08.2023. 
Головуючий суддя                                                                    О.А. Пуль

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова
 
Суддя                                                                                           І.В. Тарасова