Дата документу 20.09.2023 Справа № 334/2172/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 334/2172/23 Головуючий у 1 інстанції: Ісаков Д.О.
Провадження № 22-ц/807/1413/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2023 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів:        Гончар М.С.
                       Подліянової Г.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника адвоката Бережної Наталії Миколаївни на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що ОСОБА_1  звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого з 14.06.2018р. є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.10.2010р., згідно з якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при оформленні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, які викладені на банківському сайті банку, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Позивач зазначає, що такими формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, розміщені на сайті банку, згідно з якими надавались послуги відповідачу. Заявою відповідача також підтверджується його поінформованість про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Виконання договору підтверджується фактом користуванням відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, що узгоджується з ч. 2ст. 642 ЦК України.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. При встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на що відповідач надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.3 договору передбачена можливість зміни банком тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Відповідач, скориставшись кредитними коштами,  не надала своєчасно банку гро-шові кошти для погашення заборгованості за договором, хоча  зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 09.02.2023р. має заборгованість в розмірі 92 979,55 гривень, яка складається з наступного: 76 060,57 гривень - заборгованість за кредитом; 16 918,98 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом. З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг в розмірі 92 979,55 гривень та судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.03.2010р. у розмірі 76 060 (сімдесят шість тисяч шістдесят) гривень 57 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у виді судового збору у розмірі 2195,55 гривень.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись частково з заочним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника - адвоката Бережної Н.М. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, та постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги у повному обсязі. В іншій частині рішення суду позивачем не оскаржується. 

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 15.10.2010р. ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». За змістом анкети-заяви відповідач погодилась, що вищевказана анкета-заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету – заяву відповідач ідентифікувалася у банку та одночасно із анкетою-заявою 15.10.2010р. підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою між сторонами узгоджені всі істотні умови кредитного договору. Вказана Довідка від 15.10.2010р. є складовою частиною кредитного договору, та доказів, які б це спростовували, в матеріалах справи не міститься. Але суд не дослідив її як доказу у справі, не надав належну оцінку, а залишив поза увагою, що є порушенням ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України. 

Зважаючи на вказаний документ, підписаний відповідачем, позивач вважає, що є доведеним факт узгодження з позичальником процентної ставки у розмірі 30% на рік, а тому відмова судом у задоволенні вимог щодо стягнення процентів з підстав не досягнення домовленості щодо цієї істотної умови договору, суперечить матеріалам спра-
ви та приписам ст.ст. 1048, 1054 ЦК України. Також, матеріали справи містять банківську виписку про рух коштів по рахунку відповідача, з якої вбачається, що відповідач не лише використовувала кредитні кошти, а й здійснювала платежі на часткове погашення заборгованості, у тому числі, на погашення нарахованих відсотків за користування кредитом. 
Відзиву на апеляційну скаргу не подано. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.
Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 186/1743/15-ц, також зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмови в позовних вимогах щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому апеляційним судом не переглядається.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки, на думку суду, анкета-заява відповідача про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить істотних умов, зокрема, щодо відсотків за користування кредитними коштами та розміру процентної ставки, а також відсутні інші підписані позичальником документи, якими визначалась ця істотна умова. 
Колегія суддів, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, не пов-
ною мірою погоджується із зазначеними висновками суду. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі наданих сторонами і досліджених судом доказів, правильно встановивши характер спірних правовідносин щодо існування між сторонами договірних відносин на підставі заяви від 15.10.2010р., у зв`язку із чим стягнув заборгованість за тілом кредиту, невірно встановив обставини щодо відсутності узгоджених інших умов кредитного договору, зокрема, щодо відсотків.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.10.2010р. ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н.

У анкеті-заяві від 15.10.2010р. зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування основними послугами обслуговування та кредитування, які розташовані в рекламному буклеті, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, паспорт споживчого кредиту.

Але суд не вважав складовими договору Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, оскільки вони не підписані відповідачем. 

Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» за вказаним договором ОСОБА_1 було видано наступні кредитні картки: 15.10.2010р. за № НОМЕР_1 зі строком дії до 09.2014р., 03.08.2014р. за № НОМЕР_2 зі строком дії до 07.2018р., 09.09.2014р. за № НОМЕР_2 зі строком дії до 07.2018р., 22.09.2014р. за № 5457082233945331 зі строком дії до 09.2018р., 19.04.2018р. за № 5168755422546198 зі строком дії до 12.2021р.; 31.01.2019р. за № 5168742231864764 зі строком дії до 11.2022р.; 15.01.2021р. за № 5168742240890487 зі строком дії до 10.2024р

На підставі дослідження анкети-заяви, розрахунків, довідок банку, суд визнав обґрунтованими вимоги щодо заборгованості за тілом кредиту, та рішення суду в цій частині не оскаржується. Але відсотки не були стягнуті судом через відсутність погодження цієї умови між банком та позичальником у належно оформленій письмовій угоді, як це передбачено приписами ст..ст. 207, 1055 ЦК України. 

Досліджуючи доводи скарги банку в тій частині, що між сторонами було узгоджено й інші істотні умови кредитного договору, колегія встановила наступне.

У матеріалах справи мається Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», датована 15.10.2010р., під якою стоїть підпис відповідача ( а.с. 30). 

Ця довідка була долучена до позовної заяви, а тому мала бути досліджена судом першої інстанції, але, як вбачається зі змісту мотивувальної частини рішення, суд взагалі не згадував про цей документ, тобто залишив його поза увагою. 

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» містить наступні умови договірних відносин між банком та відповідачем(істотні умови договору): тип кредитної лінії – поновлювана, пільговий період (нарахування процентів передбачено за ставкою 0,01% річних) становить до 55 днів за кожною витратою, базова процентна ставка – 2,5% на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів/рік), розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка розраховується як пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 – нараховується за кожен день прострочки кредиту, та пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць – нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту чи відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більшу від 50 грн.; штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш як на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному пакету; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування – 3,75 % (на місяць).

З урахуванням цієї обставини колегія суддів приймає як обґрунтовані доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції безпідставно вважав, що умова щодо оплатності договору та розміру процентної ставки не узгоджувались між сторонами.

Так, між сторонами вказаною довідкою узгоджена базова процентна ставка – 2,5% на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів/рік), тобто 30 % річних.
Додаткових угод щодо її зміни матеріали справи не містять, а посилання банку на те, що така зміна відбулась через приєднання відповідача до нових редакцій Умов та Правил надання банківських послуг, колегією не приймаються, оскільки умови щодо зміни процентної ставки мають узгоджуватись між сторонами лише письмовим договором, підписаним кожним учасником. Тож зміна її банком в односторонньому порядку без погодження з позичальником в установленому законом порядку є нікчемною в силу приписів ч. 3 статті 1056-1 ЦК України. 
Розмір заборгованості за тілом кредиту, стягнутий цим рішення суду першої інстанції, становить 76 060,57 грн., з чим погодилась відповідач, не оскарживши рішення суду в цій частині. Розмір відсотків, нарахованих на вказане тіло кредиту, який визначений розрахунком заборгованості станом на 09.02.2023р., становить 16 918,98 грн. 
Перевіряючи розрахунок заборгованості за відсотками та виписку про рух коштів по рахунку відповідача, колегія встановила таке.

Банк мав право нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами, та відповідач, користуючись кредитом, одночасно з погашенням тіла кредиту, здійснювала частково погашення й нарахованих банком відсотків, але не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. 

Проте з виписки про рух коштів вбачається, що суд стягнув тіло кредиту, яке утворилось станом на 01.06.2022р. у розмірі 76 060,57 грн., до якого вже включені всі нараховані на цю дату відсотки.

В подальшому, кожного місяця у період з 01.07.2022 по 01.01.2023 банк провадив нарахування відсотків не лише на цю суму визначеного судом тіла кредиту, а збільшуючи тіло кредиту поступово на нараховану суму відсотків у кожному місяці, що не погоджувалось між сторонами. Крім того, у цьому періоді застосовувались дві різні ставки відсотків: 1,7 % та 3,4 %. Якщо нарахування відсотків за ставкою 1,7 % не порушує прав позичальника (є правом банку на застосування зменшеної ставки), то нарахування відсотків за ставкою 3,4 % є неправомірним, бо базова процентна ставка визначена у розмірі 2,5 %. 
Зважаючи на вказані обставини, розмір нарахованих відсотків за вказаний період підлягає перерахування на тіло 76 060,57 грн., оскільки відповідач більше не користувалась після цього кредитними коштами, та за ставкою 1,7 % у періоді липень-вересень 2022р. (як визначив банк) , та за ставкою 2,5 % у періоді жовтень 2022 – січень 2023р.
Розрахунок відсотків:
-за липень 2022: 76 060,57 х 1,7 : 100 = 1293,03 грн.;
-за серпень 2022: 76 060,57 х 1,7 : 100 = 1293,03 грн.;
-за вересень 2022: 76 060,57 х 1,7 : 100 = 1293,03 грн.;
-за жовтень 2022: 76 060,57 х 2,5 : 100 = 1901,51 грн.;
-за листопад 2022: 76 060,57 х 2,5 : 100 = 1901,51 грн.;
-за грудень 2022: 76 060,57 х 2,5 : 100 = 1901,51 грн.;
-за січень 2023: 76 060,57 х 2,5 : 100 = 1901,51 грн.

Загальний розмір відсотків до стягнення як такий, що доведений матеріалами справи, становитиме: 1293,03 х 3 + 1901,51 х 3 = 9 583,62 грн. 

Беручи до уваги все вище встановлене при апеляційному розгляді справи, колегія вважає, що скарга банку є частково обґрунтованою, тому у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню із частковим задоволення позову банку щодо стягнення заборгованості по відсоткам у сумі 9 583,62 грн., унаслідок чого зміниться загальний розмір стягнення, який буде складати 85 644,19 грн.
Враховуючи, що апеляційним судом рішення змінюється частково із визначенням іншої загальної суми до стягнення, тому відповідно до вимог ч. 13 статті 141 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення і щодо визначеного судом судового збору до стягнення з відповідача на користь позивача.

Так, за подання позовної заяви позивачем із ціною позову 92 979,55 грн. позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 грн. ( а.с. 114), вимоги позивача задоволені на суму 85 644,19 грн. Тому банку до компенсації за рахунок відповідача належить сума судового збору у розмірі: 85 644,19 х 2684 : 92 979,55 = 2 472,25 грн.

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 4026 грн., та до компенсації на стаді апеляційного провадження йому належить судовий збір в розмірі: 85 644,19 х 4026 : 92 979,55 = 3 708,38 грн. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника - адвоката Бережної Наталії Миколаївни задовольнити частково.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2023 року у цій справі в оскаржуваній частині та в частині визначення до стягнення розміру судових витрат скасувати та частково задовольнити позов банку щодо заборгованості по відсоткам на суму 9 583,62 грн., у зв`язку із чим викласти резолютивну частину рішення наступним чином.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.03.2010р. у загальному розмірі 85 644 (вісімдесят п`ять тисяч шістсот сорок чотири) гривні 19 копійок, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 76 060 (сімдесят шість тисяч шістдесят) гривень 57 копійок та заборгованості за відсотками у розмірі 9 583 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 62 копійки, а також стягнути судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2 472 (дві тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 25 копійок.
В іншій частині позову щодо відсотків відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у виді судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 708 (три тисячі сімсот вісім) гривень 38 копійок.

Рішення в частині задоволення позову щодо стягнення тіла кредиту не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 вересня 2023 року.

Головуючий:                 С.В. Маловічко 

Судді:         М.С. Гончар 

               Г.С. Подліянова