КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
       
унікальний номер справи № 760/17108/21                         
апеляційне провадження № 33/824/92/2022                 
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                                    У К Р А Ї Н И
 
06 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Березовича Олександра Олександровича на постанову Солом'янського районного суду м. Києва  від 12 листопада 2021 року, про притягнення
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:    АДРЕСА_1 
 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
                                                   
                                                          в с т а н о в и в :
 
            Постановою Солом`янського районного суду м. Києва  від 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.
            Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.
 
Не погоджуючись з постановою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Березович О.О. подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив скасувати постанову суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
            В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що суд неповно з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказуючи, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи доказів керування транспортним засобом 27 травня 2021 року громадянином ОСОБА_1 . В матеріалах справи наявна постанова серії ЕАН №4270379 відносно громадянина ОСОБА_1   за ч.2 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої останній керував транспортним засобом без права на керування. Відтак, дії особи, яка притягається до відповідальності мали б кваліфікуватися за ч.4 ст.126 КУпАП. Крім того, працівниками поліції було порушено вимоги Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу і швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
 
ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з наведеній в ній підстав.
            Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вислухавши пояснення осіб, що з`явилися, суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
              Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
              Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
   Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
               Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
               Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
               Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху, особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
                Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (зі змінами та доповненнями) водій серед іншого зобов`язаний:
        - виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
         - не допускати випадків керування транспортними засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.           
              
Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків та відеозаписі.
 
Відповідно до протоколу серії ААБ №121960 від 27 травня 2021 року, ОСОБА_1 27 травня 2021 року о 21 год. 50 хв. по вулиці Г.Шаповала, 10, керував транспортним засобом "Hundai" д.н.з. НОМЕР_1  явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 протокол підписав зазначивши, що надасть пояснення у суді.
 
В суді ОСОБА_1 надав пояснення та вказав на те, що  він вживав алкогольні напої, однак не керував транспортним засобом, автомобілем керувала його знайома, яка приїхала на його запрошення  та забрала і везла його додому. В машині відбулася  в дорозі сварка, внаслідок чого ОСОБА_2 зупинила автомобіль серед дороги, вийшла з нього та пішла геть.  Він також вийшов з автомобіля в цей час до нього підійшли незнайомі  та сказали йому щоб він  прибрав машину, почали грубіянити, вийшла сварка. Незнайомці викликали поліцію. По приїзду працівники поліції здійснювали на нього тиск, змушували зізнатися, що саме він керував транспортним засобом. Хвилин через тридцять повернулася його дівчина та повідомила працівників поліції за яких обставин вона залишила автомобіль. Однак на її пояснення ніхто не звертав уваги. Він погоджувався пройти опосвідування тільки  в тому випадку, якщо працівники поліції доведуть що саме він керував транспортним засобом.
На підтвердження викладених обставин, ОСОБА_1 просив суд долучити до матеріалів справи нотаріально посвідченні письмові пояснення ОСОБА_3 від 27 червня 2022 року, так як остання перебуває за   межами України.
 27 червня 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 про доручення нотаріально завірених пояснень свідка ОСОБА_3 з яких вбачається, що 27 травня 2021 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом "Hundai" д.н.з. НОМЕР_1 , рухалася по вул. Генерала Шаповалова у м. Києві. При цьому, пасажиром на передньому сидінні був громадянин ОСОБА_1 , якого остання забрала зі святкування з його друзями. Під час руху та керування вказаним транспортним засобом у ОСОБА_3 з ОСОБА_1 виник словесний конфлікт, що був викликаний образливими висловлюваннями особистого характеру з його боку в сторону ОСОБА_3 . Ці висловлювання наскільки мене обурили, що я зупинила автомобіль та вийшла з нього. При цьому, громадянин ОСОБА_1 також вийшов з автомобіля та вслід продовжував кидати образливі висловлювання. Ключі від автомобіля залишилися в ньому. Висловлювання громадянина ОСОБА_1 настільки мене заділи, що я зірвалася та зупинила автомобіль на проїзній частині. Розумію, що вчинила не правильно, що залишила автомобіль у невстановленому місці, що могло стати перешкодою дорожнього руху. При цьому, керування транспортним засобом я нікому не передавала, в тому числі й громадянину ОСОБА_1 , та мала намір повернутись й забрати транспортний засіб. Через невеликий проміжок часу, близько 22 год. 30 хв. 27 травня 2021 року, їй зателефонував громадянин ОСОБА_1 та повідомив, що прибула поліція й автомобіль можуть забрати на штрафний майданчик. Після чого, я повернулася до місця де залишила автомобіль, де були працівники поліції та якісь невідомі чоловіки ну і громадянин ОСОБА_1 . Поліцейські сказали мені що затримали громадянина ОСОБА_1 та що він керував моїм автомобілем у нетверезому стані. На що я заперечила та  повідомила, що керувала саме я автомобілем, а громадянин ОСОБА_1 був моїм пасажиром. Поліцейські повідомили, що в них є свідки і їх мої пояснення не хвилюють, а якщо я не хочу забирати автомобіль й підписати документи про його отримання, то автомобіль буде відправлено на штрафний майданчик. Тому не бажаючи, щоб мій автомобіль поїхав на штрафний майданчик, я підписала всі документи, так як говорили мені поліцейські, оскільки іншого вибору у мене не було. Невідомі мені чоловіки образливо  висловлювалися в сторону ОСОБА_1 , а тому я зрозуміла,що між останнім та ними виник конфлікт за час моєї відсутності та саме ці чоловіки викликали поліцію. При цьому зі слів одного з чоловіків вони намагалися залізти в мій автомобіль нібито, щоб його відігнати, а громадянин ОСОБА_1 цьому завадив та забрав ключі».
 
Суд критично відноситься до наданих нотаріально посвідчених пояснень, з урахуванням того, що матеріали справи на час їх складання не мітять у собі будь-яких пояснень та заперечень з боку ОСОБА_3 , є лише розписка у відповідності до якої ОСОБА_3 брала на себе зобов`язання доставити  транспортний засіб за місцем його розташування та не допускати ОСОБА_1 до керування протягом 24 годин, доки даний громадянин не протверезіє( а.с.4).
Крім того, подаючи апеляційну скаргу, скаржник як на підтвердження своїх доводів в частині неправомірності висновків суду першої інстанції не посилався на обставини та події, які викладені  ОСОБА_3 в поясненнях  посвідчених приватним нотаріусом  Київського міського нотаріального округу Сушко О.О.
При оформленні даних пояснень нотаріально ОСОБА_3 також не попереджувалась про відповідальність за дачу неправдивих показів.
 
Відтак, докази апеляційної скарги не спростовують пояснення  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з яких вбачається, що  автомобіля марки "Hundai" д.н.з. НОМЕР_2  перед його зупиненням керував чоловік (як потім було встановлено - ОСОБА_1 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та неадекватна поведінка. Крім того, свідки вказали, що водій автомобіля  "Hundai" д.н.з. НОМЕР_2 після запитання про його стан, різко забрав ключі з автомобіля, перейшов дорогу та почав говорити, що автомобілем не керував, а є лише свідком події, що повністю не відповідає фактичним подіям . 
 
            За вмістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний  огляд на визначення  стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.
Крім того, ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп'яніння.
Слід зазначити, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зміст запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, також доводить факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер", так і в медичній установі у встановленому законом порядку.
Суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
 
Наведені докази у своїй сукупності не спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1   вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Доводи апеляційної скарги щодо порушення Інструкції «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року за  №1552/735, оскільки протокол було складено за участі двох, а не трьох свідків як зазначали працівники поліції, не заслуговують на увагу враховуючи, що під час оформлення працівниками поліції матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1  ст. 130 КУпАП застосовувалися технічні засоби відеозапису відповідно до ст.266 КУпАП, а письмовими поясненнями свідків підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
              
              Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1   вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення ААБ №121960 від 27 травня 2021 року відповідає положенням ст. 256 КУпАП.
Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не надав.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення є необґрунтованими.
За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі. 
 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
            Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Березовича Олександра Олександровича - залишити без задоволення.
Постанову Солом'янського районного суду м. Києва  від 12 листопада 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає чинності  з моменту прийняття,  оскарженню не підлягає.
 
Суддя: