ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/212/18  Номер провадження 22-ц/814/898/23	Головуючий у 1-й інстанції Подус Г.С.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Бутенко С.Б., Дряниця Ю.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Носенко Антоном Юрійовичем,
на рішення Дзержинського районного суду місті Харкова від 19 липня 2021 року, постановлене суддею Подус Г.С. (повний текст складено 29 липня 2021 року),
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, 

в с т а н о в и в:

16.01.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд із указаним позовом, уточнивши його вимоги заявою від 25.03.2019. В обґрунтування підстав позову зазначає, що із 01.08.2009 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який розірвано рішенням Московського районного суду м.Харкова від 01.09.2017. Від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
За час шлюбу за спільні кошти ними набуто однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , про що укладено договір купівлі-продажу №1587 від 07.08.2013, право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Також проживаючи однією сім`єю за спільні кошти в період шлюбу ними придбано наступне майно: газова плита «Zanussi» - 6 500,00 грн.; холодильник «Samsung» - 11 000,00 грн.; стіл кухонний, що розкладається, - 1 500,00 грн.; кухонні меблі – 6 500,00 грн.; комод - 500,00 грн.; диван – 2 000,00 грн.; посуд (чашки, тарілки) – 700,00 грн.; набір столових приладів – 1 500,00 грн.; набір для випічки - 300,00 грн.; смарт телевізор 42 SONY - 12 000,00 грн.; шафа-купе – 2 000,00 грн.; меблі передпокою – 1 500,00 грн.; пральна машина LG – 6 000,00 грн.; дзеркало у ванну кімнату – 1 000,00 грн.; раковина у ванну кімнату – 1 500,00 грн.; меблі у вітальні (сервант, книжкова полка, ТВ тумбочка) – 5 000,00 грн.; кутовий диван – 5 000,00 грн.; дитяче двоповерхове ліжко – 2 000,00 грн.; акваріум - 700,00 грн.; ноутбук – 3 000,00грн.
Указане майно знаходиться у спільній квартирі сторін, з якої відповідач її виселив та змінив замки у дверях, тому доступу до квартири вона на даний час не має. Крім того, за спільні кошти під час шлюбу, у 2014 та 2016 роках, ними придбано два автомобілі ЗАЗ SENS 2011 року випуску та Ford Focus, 2016 року випуску. Такі автомобілі придбавалася сторонами в інтересах сім`ї за рахунок спільних коштів. Правовстановлюючі документи на них оформляв відповідач, а тому у неї, позивачки, такі документи відсутні, надати їх він відмовляється. Крім того, позивачці стало відомо, що відповідач на власний розсуд без її згоди здійснив відчуження автомобілів. Із підстав викладеного, з метою захисту порушеного права просить:
-        визнати за нею, ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-        виділити їй, ОСОБА_2 , в натурі: газову плиту Zanussi – 6 500,00 грн.; холодильник Samsung – 11 000,00 грн.; стіл кухонний, що розкладається – 1 500,00 грн.; кухонні меблі – 6 500,00 грн.; посуд (чашки, тарілки) - 700,00 грн.; набір столових приладів – 1 500,00 грн.; набір для випічки - 300,00 грн.; смарт телевізор 42Sony – 12 000,00 грн.; шафа-купе – 2 000,00 грн.; меблі передпокою – 1 500,00 грн.; пральна машина LG – 6 000,00 грн.; дзеркало у ванну кімнату – 1 000,00 грн.; раковина у ванну кімнату – 1 500,00 грн.; меблі у вітальні (сервант, книжкова полка, ТВ тумбочка) – 5 000,00 грн.; дитяче двоповерхове ліжко- 2 000,00 грн., на загальну суму 59 000,00 грн.; 
-        виділити ОСОБА_1 в натурі: комод - 500,00 грн.; диван – 2 000,00 грн.; кутовий диван – 5 000,00 грн.; акваріум - 700,00 грн.; ноутбук – 3 000,00 грн., на загальну суму 11 200,00 грн.; 
-        стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля ЗАЗ Sens, 2011 року випуску кузов та VIN НОМЕР_1 , зеленого кольору з номерними знаками НОМЕР_2 у розмірі 46 200,00 грн.; 
-        стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Ford Focus 2008 року випуску, кузов та VIN- НОМЕР_3 , чорного кольору, з номерними знаками НОМЕР_4 у розмірі 90 700,00 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду місті Харкова від 19.07.2021 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволено.
       Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
       Виділено ОСОБА_2 в натурі: газову плиту Zanussi – 6 500,00 грн., холодильник Samsung – 11 000,00 грн., стіл кухонний, що розкладається – 1 500,00 грн., кухонні меблі – 6 500,00 грн., посуд (чашки, тарілки) - 700,00 грн., набір столових приладів – 1 500,00 грн., набір для випічки - 300,00 грн., смарт телевізор 42Sony -12 000,00 грн., шафа-купе – 2 000,00 грн., меблі передпокою – 1 500,00 грн., пральна машина LG – 6 000,00 грн., дзеркало у ванну кімнату – 1 000,00 грн., раковина у ванну кімнату – 1 500,00 грн., меблі у вітальні (сервант, книжкова полка, ТВ тумбочка) – 5 000,00 грн., дитяче двоповерхове ліжко- 2 000,00 грн. на загальну суму 59 000,00 грн.
       Виділено  ОСОБА_1 : комод - 500,00 грн., диван – 2 000,00 грн., кутовий диван – 5 000,00 грн., акваріум - 700,00 грн., ноутбук – 3 000,00 грн., на загальну суму 11 200,00 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля ЗАЗ Sens, 2011 року випуску кузов та VIN НОМЕР_1 , зеленого кольору з номерними знаками НОМЕР_2 у розмірі 46 200,00 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Ford Focus 2008 року випуску, кузов та НОМЕР_5 , чорного кольору, з номерними знаками НОМЕР_4 у розмірі 90 700,00 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5 880,50 грн.
       Рішення районного суду вмотивовано тим, що спірне майно набуте сторонами у період шлюбу за спільні кошти та є їх спільною сумісною власністю. Презумпція спільності майна подружжя відповідачем не спростована, а тому судом здійснено його поділ згідно заявлених вимог. Установивши, що транспортні засоби без згоди позивачки відчужені відповідачем, з останнього на її користь постановлено до стягнення грошову компенсацію частки від їх вартості.
В інтересах відповідача ОСОБА_1 його представником - адвокатом Носенко А.Ю. оскаржено рішення районного суду в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на частину спірної квартири, а у задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Зазначає, що відчуження автомобіля Ford Focus 2008 року випуску, відбулося у період шлюбу, а саме, 14.04.2017, а кошти від його продажу були витрачені на задоволення потреб родини. Доказів на підтвердження, що продаж автомобіля відбувся без згоди на те позивачки, останньою не надано. Припускає, що позивачка усвідомлювала незаконність такої вимоги та у первинному позові, до його уточнення, про стягнення грошової компенсації вартості такого автомобіля не заявляла, а уточнила позов з метою тиску на відповідача у цій справі та справі №641/5209/17, де вирішується питання визначення місця проживання їх дітей.
Повідомляє, що ним сплачується аліменти на утримання дітей, проте їх недостатньо для забезпечення усіх їх потреб, а тому вони з позивачкою домовилися про продаж автомобіля ЗАЗ Sens, 2011 року випуску та використання отриманих коштів на забезпечення матеріальних потреб дітей, які зараз проживають з позивачкою.
Звертає увагу апеляційного суду на відсутність у справі доказів придбання предметів побуту, меблів, побутової техніки, а також, що таке майно є спільною сумісною власністю.
Заперечує висновки суду першої інстанції щодо зловживання відповідачем правами, оскільки незалежно від тривалості судового провадження між сторонами тривали перемовини про мирне врегулювання спору, наслідком яких має бути не тільки вирішення питання поділу майна, а й визначення місця проживання дітей. Крім того, суттєвий проміжок часу розгляду даної справи припадав на дію карантину, і Рада суддів України у своїх роз`ясненнях рекомендувала відкладати розгляд справи.
Ухвалами Харківського апеляційного суду від 02.11.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду. 
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.02.2023 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.
       Учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи в порядку ч.ч.6,7 ст.128 ЦПК України, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що із 01.08.2009 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Московського районного суду м.Харкова від 01.09.2017./а.с.11 т.1/
07.08.2013 ОСОБА_1 придбано однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; право власності зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1587, виданий 07.08.2013, видавник: ПН ХМНО Широкова В.А., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №95467769 від 23.08.2017./а.с.13-14 т.1/
Згідно звіту про незалежну оцінку майна, складеного 15.11.2017 ФО-П ОСОБА_5 , ринкова вартість квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , становить 784 300,00 грн. без ПДВ./а.с.15-21 т.1/
Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Харківській області від 29.12.2018 №31/20-5631, згідно наявних баз даних та НАІС ГСЦ МВС України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на теперішній час зареєстрованих транспортних засобів - не значиться.
26.06.2014 у ВРЕР №1 ГУ МВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_1 зареєстрований легковий автомобіль ЗАЗ SENS, 2011 року випуску, кузов та VIN НОМЕР_1 , зеленого кольору. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 та закріплені номерні знаки НОМЕР_2 . Реєстраційні дії здійснені на підставі Довідки-рахунку серії ВІА №619599, оформленої 26.06.2014 у ТОВ «ВІП-ЕКСПЕРТ».
13.03.2018 автомобіль перереєстровано у Територіальному сервісному Центрі №8046 Регіонального сервісного центру МВС у м.Києві ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі-продажу 8046/2018/856794, оформленого 13.03.2018 у цьому центрі.
       28.09.2016 зареєстровано легковий автомобіль Ford Focus, 2008 року випуску, кузов та VIN НОМЕР_3 , чорного кольору. На транспортний засіб оформлено свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 та закріплені номерні знаки НОМЕР_4 . Реєстраційні дії здійснювалася на підставі Договору купівлі-продажу 6342/2016/097093 від 28.09.2016, оформленого у присутності співробітника ТСЦ №6342 РСЦ МВС в Харківській області.
       14.04.2017 автомобіль перереєстровано на ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу 352/17/002142, укладеному суб`єктом господарювання Торгівельна фірма «Автолюбитель» 14.04.2017./а.с.77 т.1/
       Згідно заключення фахівця про вартість колісного транспортного засобу Ford Focus, 2008 року випуску, проведеного 06.02.2018 ТОВ «Аргумент-Експерт», його вартість може складати 181 400,00 грн./а.с.94-105 т.1/
       Вартість колісного транспортного засобу Daewoo Sens, 2010 року випуску, може складати 92 400,00 грн., про що 06.02.2018 ТОВ «Аргумент-Експерт» складено заключення фахівця./а.с.106-118 т.1/
       На підставі відомостей позовної заяви, районним судом установлено, що проживаючи однією сім`єю за спільні кошти в період шлюбу сторонами було придбано наступне майно: газова плита Zanussi - 6500 грн.; холодильник Samsung - 11000,00 грн.; стіл кухонний, що розкладається - 1500,00 грн.; кухонні меблі - 6500,00 грн.; комод - 500,00 грн.; диван - 2000,00 грн.; посуд (чашки, тарілки) - 700,00 грн.; набір столових приладів - 1500,00 грн.; набір для випічки - 300 грн.; смарт телевізор 42 SONY - 12 000,00 грн.; шафа-купе - 2000,00 грн.; меблі передпокою - 1500,00 грн.; пральна машина LG - 6000,00 грн.; дзеркало у ванну кімнату - 1000,00 грн.; раковина у ванну кімнату - 1500,00 грн.; меблі у вітальні (сервант, книжкова полка, ТВ тумбочка) - 5000,00 грн.; кутовий диван - 5000,00 грн.; дитяче двоповерхове ліжко - 2000,00 грн.; акваріум - 700,00 грн.; ноутбук - 3000,00 грн.
       Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що спірна квартира хоча і зареєстрована за відповідачем, однак придбана під час перебування у шлюбі з позивачкою та на спільні кошти. Доказів того, що відповідач придбав квартиру на власні кошти суду не надано, кількість та вартість майна придбаного під час шлюбу ним не оспорювалася, а тому суд не ставив під сумнів надані позивачем розрахунки. Суд визнав, що відповідач належним чином не спростував та не заперечував проти заявлених позивачем вимог, а лише намагався затягнути розгляд справи по суті.
       Також судом достеменно установлено, що спірні автомобілі придбані під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини кожного спірного транспортного засобу, вартість яких визначена ТОВ «Аргумент-Експерт».
       Апеляційний суд із такими висновками районного суду в оскаржуваній частині в повній мірі погодитися не може з таких підстав. 
       Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані статтею 367 ЦПК України, за правилами частини першої цієї норми, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       У цій справі відповідачем оскаржується рішення суду в частині поділу предметів побуту, меблів, побутової техніки та стягнення грошової компенсації вартості частин транспортних засобів ЗАЗ SENS, 2011 року випуску та Ford Focus, 2008 року випуску.
       Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
       Тобто статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №339/116/16-ц.
       Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
       При цьому, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, то презумпція права спільної сумісної власності подружжя не спростована. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
       Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).
       У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.
       Наведені правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №372/504/17.
       Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Згідно з частинами першою, другою статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
       Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
       При цьому у справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
       Наведені норми матеріального права суд першої інстанції не врахував та при постановленні рішення по суті спору здійснив поділ спільно нажитого майна сторін не встановивши його дійсний обсяг в частині предметів побуту, меблів та побутової техніки, не перевіривши, що таке майно набуто сторонами у період шлюбу за спільні кошти.
       За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.        Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України).
       Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За правилами частин третьої, четвертої наведеної норми кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
       У цій справі при зверненні в суд із позовом позивачем наведено перелік предметів побуту, меблів та побутової техніки, заявлених до поділу, але не надано доказів на підтвердження, що таке майно придбано у період шлюбу сторін за спільні кошти. Посилання позивача у доводах позову, що таке майно знаходиться у спірній квартирі, до якої її не допускає відповідач, не звільняють особу від обов`язку доказування, який за таких обставин реалізується в порядку ч.1 ст.84 ЦПК України, шляхом звернення в суд із клопотанням про витребування таких доказів.
       Позивачем відповідне право не реалізовано, а тому за правилами ч.3 ст.12 ЦПК України вона несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних. При цьому застосована судом першої інстанції за встановлених обставин концепція негативного доказу є помилковою, оскільки передумовою обов`язку відповідача спростувати презумпції спільності майна є підтверджений доказами його обсяг. 
       За змістом позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, Верховним судом неодноразово наголошував на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
       Із підстав викладеного, установивши відсутність у справі будь-яких доказів на підтвердження, що заявлені до поділу предмети побуту, меблі та побутова техніка придбавалися сторонами під час шлюбу за спільні кошти, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що в цій частині вимоги позову задоволенню не підлягають.
Стосовно грошової компенсації вартості частки у спільному майні, колегія суддів враховує наступне.
Згідно статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Суд першої інстанції, здійснюючи поділ між сторонами спірних транспортних засобів, які відповідно до частини другої статті 183 ЦК України, належить до неподільних речей, в межах заявлених позовних вимог присудив з відповідача на користь позивача грошову компенсації вартості частини спірних транспортних засобів. Відповідач по суті вимог позов презумпцію рівності часток та їх вартість згідно експертного дослідження не спростовував доказами. 
Проте при стягненні компенсації частини вартості автомобіля Ford Focus 2008 року випуску, поза увагою суду залишилася та обставина, що відчуження автомобіля відбулося 14.04.2017, тобто у період шлюбу сторін. Отже застосуванню підлягають положення статей 355, 368, 369 ЦК України, статей 60, 65 СК України, які визначають порядок розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, а саме те, що чоловік та дружина розпоряджаються таким майном за взаємною згодою, наявність якої презюмується при укладенні правочинів одним з подружжя. Доказів на підтвердження, що кошти від реалізації автомобіля були використані однією зі сторін не в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, що виключає підстави стягнення грошової компенсації частки вартості такого автомобіля в межах заявленого спору.
Разом із цим, доводи апеляційної скарги відповідача щодо існування домовленостей між сторонами після розірвання шлюбу щодо продажу автомобіля ЗАЗ Sens, 2011 року випуску та використання отриманих коштів на забезпечення матеріальних потреб дітей, не підтверджені доказами та є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.
Стосовно інших доводів апеляційної скарги відповідача, зокрема, заперечення висновків суду щодо зловживання ним правами, колегія суддів зазначає, що така оцінка поведінки відповідача була надана судом в контексті можливості розгляду справи за його відсутності і жодних заходів за зловживання процесуальними правами до нього не було застосовано. Підстав застосування положень п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України апеляційний суд не вбачає, оскільки відповідач не пов`язує підстави скасування оскаржуваного судового рішення через його постановленні за відсутності відповідача та його представника.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення районного скасуванню в частині поділу предметів побуту, меблів, побутової техніки та стягнення грошової компенсації вартості частин транспортного засобу Ford Focus, 2008 року випуску, із постановленням нового про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. Рішення суду в частині стягнення грошової компенсації частини автомобіля ЗАЗ SENS, 2011 року випуску слід залишити без змін. При цьому рішення суду в частині поділу квартири, судом апеляційної інстанції не переглядалося.
Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову (77%), шляхом взаємозаліку, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 2 759,35 грн. судового збору (3 473,55 грн. (судовий збір за подачу позову) - 714,49 грн. (судовий збір за апеляційну скаргу).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Носенко Антоном Юрійовичем, – задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду місті Харкова від 19 липня 2021 року - скасувати в частині поділу предметів побуту, меблів, побутової техніки та стягнення грошової компенсації вартості частин транспортного засобу Ford Focus, 2008 року випуску, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.
В іншій частині рішення залишити без змін.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 759,35 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 25.07.2023.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                С.Б. Бутенко

Ю.В. Дряниця