Дата документу 02.08.2023 Справа № 320/2736/18

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 320/2736/18	Головуючий у 1-й інстанції Ковальова Ю.В. Повний текст рішення складено 20.08.2021 року.	
Пр. № 22-ц/807/17/23	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2023 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                        Бєлової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 (надалі – ФОП ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості з орендної плати, штрафу, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-4), в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 25577,00 грн., з яких: 13000,00 грн. - заборгованість з орендної плати по договору оренди обладнання від 10.01.2016 року, який було укладено між відповідачем та позивачем, 100,00 грн. - штраф за прострочення по розрахунку орендної плати та 11169,00 грн. - сума вартості послуг адвоката, 1408,00 грн. - сума сплати судового збору. Крім того, просив розірвати договір оренди обладнання від 10 січня 2016 року, укладений між позивачем та відповідачем у зв`язку з порушенням відповідачем-Орендарем, суттєвих умов Договору, а саме відсутність орендної сплати за весь час користування - з 10.01.2016 до 23.03.2018 року відповідно до п.10.1 вищевказаного Договору, - зобов`язавши відповідача повернути позивачу майно, яке передавалося в оренду, відповідно до акту прийому-передачі у 5-ти денний строк. 
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 10 січня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди обладнання. Відповідно до п.п.1.1, 5.1 вказаного договору у тимчасове платне користування (у розмірі 500,00 грн. за кожний місяць) - ФОП ОСОБА_2 було надано обладнання згідно додатку до договору №1. Згідно до п.5.2 договору - орендна плата повинна сплачуватися щомісяця до 20 числа кожного місяця. Крім того, відповідно до п.4.2 договору, строк його дії становить 5 років, а згідно до п.9.1 орендар, тобто відповідач несе відповідальність у зв`язку з прострочкою орендної плати штраф у розмірі 100,00 грн. Більш того, згідно до п.6.1. вищевказаного договору: «Орендодавець, має право перевіряти порядок використання Орендатором орендованого майна», а відповідно до п.10.1 Договору: «Договір може бути розірвано Орендодавцем у односторонньому порядку з оповіщенням Орендаря за три дні до його розірвання, або коли одна із Сторін порушує умови Договору та свої зобов`язання». Наразі ФОП ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків за Договором, сам Договір ним не виконується. Станом на 23 березня 2018 року на адресу відповідача позивачем особисто було направлено лист-претензію, яка отримана ним 29 березня 2018 року. Відповідно до листа-претензії до ФОП ОСОБА_2 було адресоване прохання розрахуватися по боргу з орендної плати, сплатити штраф, надати доступ для представника позивача - адвокату Тимцясь Р.А. для огляду орендованого майна, яке належить позивачу. Строк виконання зобов`язань був встановлений до 01 квітня 2018 року. Також відповідачу було повідомлено про те, що дія договору буде вважатися припиненою з 01.04.2018 року. На думку позивача, відповідач - ОСОБА_2 не тільки порушує письмову домовленість – договір, укладений між ним та позивачем, а й ще суттєво порушує, як норми процесуального та й норми матеріального права, якими наділений та захищений позивач та на захист яких він має право. Так, з 10.01.2016 року до сьогодні, вже на протязі більш ніж 2-х років ОСОБА_2 не сплачує орендну плату за користування належним клієнтові позивача на правах приватної власності - обладнанням. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Ковальову Ю.В. (т.с. 1 а.с. 19).
Ухвалою судді суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 20) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справі. 
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2021 року (т.с. 2 а.с. 179-181) в задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 191-196) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у тому числі зобов`язати відповідача повернути йому майно, що перебуває в оренді, а саме:- верстат круглошліфувальний 3м152мвф2; - верстат зубошевенговальний 5702; - верстат зубодовбальний 5122; - верстат зубофрезерний 5А312; - верстат токарний з ЧПУ 16К20Ф3РМ132; - верстат токарний з ЧПУ 16К20Ф3РМ132; - верстат горизонтальнофрезерний 6Р81; - верстат шліцефрезерний 5350; - випробувальний стенд КИ-1774.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 199).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 22 вересня 2021 року (т.с. 2 а.с.200), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 201), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).
Відповідач через свого представника подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (т.с. 2 а.с. 213-217).
Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 224) розгляд цієї справи був призначений в режимі відеоконфернції в порядку задоволення клопотання представника відповідача. 
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 09 лютого 2022 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 2 а.с. 236) в порядку задоволення клопотання представника відповідача про його відкладення (т.с. 2 а.с. 233-235). 
У період з 18 лютого 2022 року по 10 травня 2022 року суддя-доповідач перебувала у відпустці (довідка т.с. 2 а.с. 248).
В автоматизованому порядку суддею Дашковською А.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 3 а.с. 2-3).
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 27 липня 2022 року, не відбувся (т.с. 3 а.с. 4) та був відкладений без визначення конкретної дати судового засідання через перебування учасників цієї справи на тимчасово окупованій території Запорізької області внаслідок воєнної агресії РФ проти України та відсутність будь-якого зв`язку (поштового чи мобільного) з останніми (т.с. 3 а.с. 1), з урахуванням вказівок Верховного Суду щодо особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан (т.с. 3 а.с. 9). 
Ухвалою апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року (т.с. 3 а.с. 5) витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону, починаючи з 24 лютого 2022 року, громадянами України: 1. ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Мелітополським МВ УМВС України в Запорізькій області 18.03.2015 року.
На виконання вказаної ухвали апеляційним судом отримано відповідь (т.с. 3 а.с. 7-8, 12-13), за змістом якої: 30.09.2022 року ОСОБА_2 виїхав з України у пункті пропуску Маяки-Удобне.
У січні 2023 року апеляційним судом здійснено відповідний запит до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України (т.с. 3 а.с. 14), у лютому 2023 року ухвалою апеляційного суду у Міністерства соціальної політики України (т.с. 3 а.с.18) витребувано інформацію на підтвердження (спростування) в ЄІБД ВПО про взяття на облік громадян України: 1. ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Мелітополським МВ УМВС України в Запорізькій області 18.03.2015 року, 2. ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації невідоме, відомості про паспортні дані відсутні. Якщо підтверджується взяття на облік цих осіб в ЄІБД ВПО, то повідомити апеляційний суд про нове фактичне місце проживання/перебування цих осіб.
02.03.2023 року на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду Міністерством соціальної політики України надано відповідь, що в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформація щодо запитуваних осіб відсутня (т.с. 3 а.с. 20-21).
Ухвалою апеляційного суду від 03.03.2023 року (т.с. 3 а.с. 22) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з повідомленням про дату, час і місце розгляду цієї справи її учасників справи, у тому числі ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через оголошення про їх виклик на веб-сайті судової влади України (т.с. 3 а.с. 27-28).
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 10 травня 2023 року (т.с. 3 а.с. 36), не відбувся та був відкладений апеляційним судом, з урахуванням відпустки судді-доповідача у період з 19.06.2023 року по 19.07.2023 року включно (т.с. 3 а.с. 45), в порядку задоволення клопотання відповідача ФОП ОСОБА_4 , який не повідомив апеляційному суду конкретної адреси свого знаходження на теперішній час в Європі (т.с. 3 а.с. 34), але при цьому зазначав, що через тимчасову окупацію міста Мелітополь РФ він зі своєю сім`єю був змушений все кинути і поїхати з міста до Європи, зараз він біженцем знаходиться у Європі та не має фізичної та економічної можливості відвідати розгляд цієї справи у м. Запоріжжі, його представник ОСОБА_3 за його інформацією також перебуває за кордоном України, він не має з ним зв`язку. 
В автоматизованому порядку суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Дашковську А.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 3 а.с. 49-50).
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом належним чином з додержанням вимог ЦПК України про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі позивач ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Мульченка Є.В., що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 45 ЦПК України, та відповідач ФОП ОСОБА_2 в силу вищезазначених встановлених апеляційним судом обставин перебування його за межами України та небажання повідомити апеляційному суду конкретну адресу свого нового місця перебування в Європі - повторно через сайт Судової влади України (т.с. 3 а.с. 40-41), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_1  – адвоката Мульченка Є.В. (т.с. 3 а.с. 51-52), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
В силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідач ФОП ОСОБА_2 (належні, допустимі докази припинення реєстрації відповідача, як приватного підприємця, у цій справі відсутні та останнім апеляційному суду станом на час розгляду цієї справи не надані) не вважав за можливе чи доцільне з`являтись у дане судове засідання до зали суду в Україні безпосередньо чи в режимі відеоконференції, у тому числі через програму «Електроний суд», а також не скористався своїм правом і не залучив до участі у цій справі іншого представника, якщо попередній представник його інтереси у цій справі вже не представляє, хоча докази останнього у дану справу апеляційному суду відповідачем також не були надані.
За змістом ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. 
Апеляційне провадження у цій справі було відкрито ще 22 вересня 2021 року (т.с. 2 а.с.200), а провадження у справі судом першої інстанції взагалі 16 квітня 2018 року (т.с. 1 а.с. 20).
Ст. 6 ЄКПЛ гарантує кожному судовий розгляд «у розумний строк». ЄСПЛ зазначив, що метою вказаної гарантії є захист всіх сторін в судовому розгляді від надмірного затягування судової процедури.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представника позивача  ОСОБА_1  – адвоката Мульченка Є.В. (т.с. 3 а.с. 51-52). 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді – доповідача, пояснення представника позивача, який зазначав, що позивач на своїх апеляційній скарзі та позові наполягає, у позасудовому порядку вирішити спір із відповідачем не представляється можливим, будь-які сплати з боку відповідача орендної плати відсутні, майно не повернуто позивачеві, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1  у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. ст. 12 - 13, 76, 80 - 81, 95, 258 - 259, 265, 354 – 355 ЦПК України та виходив із того, що оскільки позивачем не надано доказів про належність йому на праві власності майна, тому позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах закону.
Так, відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Оскільки, в обґрунтування позову, позивач у цій справі посилався на укладення між ним та відповідачем- ФОП ОСОБА_2  договору оренди обладнання від 10.01.2016, а саме-станків: круглошліфувального  ЗМ15211ВФ2 №763921705, зубошевенгувального 5702В №2678, зубодовбального 3122 №537, зубофрезерного ЗA312 №150301, токарного ЧПУ 16К20Ф3РМ132 №17114, токарного ЧПУ 16К20Ф3РМ132 №17019, горизонтальнофрезерного 6Р81 №3671, шліцефрезерного 5350 №253, випробувального стенду КИ-1774 №2653, які вказані у додатку №1 до договору оренди обладнання №1 від 10.01.2016 року, акт прийому - передачі товару від 10.01.2016 (т.с. 1 а.с. 9-10).
Судом була призначена по справі судово-почеркознавча експертиза. За результатами її проведення від 30.07.2019 року №9758 встановлено, що досліджувані підписи в договорі оренди, додатку до договору оренди та акті прийому-передачі товару виконані  ОСОБА_2 ; рукописні записи в договорі оренди та додатку до договору оренди виконані ОСОБА_2 . Оскільки не було достатньо зразків питання щодо належності ОСОБА_2 рукописного запису в акті прийому - передачі не вирішувалось (т.с. 1 а.с. а.с.221-224).
Натомість, доказів про належність ОСОБА_1 на праві власності (на що посилається позивач) вказаного майна суду не надано.
З наданих суду договору купівлі-продажу верстату ПЗ-02/10-Х від 17.10.2002, накладних на відпуск станків від 18.07.2001, 10.10.2001, квитанцій про сплату до них (т. с. 1 а.с.52-57), неможливо встановити, що позивач придбав саме те обладнання, яке зазначено у додатку до договору оренди з причин повного або часткового неспівпадіння ідентифікуючих ознак станків. Більш того, на 6 одиниць товару відповідні документи взагалі відсутні.
Відсутність вказаних відомостей унеможливлює дійти висновку про належність позивачу майна, враховуючи також пояснення відповідача, свідків, наданих в судовому засіданні.
Крім того, щодо розписки про отримання грошей ОСОБА_1 в сумі 192000,00 грн. від ОСОБА_2 від 28.02.2016 (т.с.1 а.с.149) суд першої інстанції зауважував, що позивачем не зазначено, які саме зобов`язання, відмінні від правовідносин з приводу оренди майна, склалися між ними, що викликає обґрунтований сумнів у суду з приводу правомірності вимог ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді від 02.06.2021, наданої представником відповідача, встановлено, що саме відповідач  ОСОБА_2  є володільцем такого майна: зубошевенгувальний верстат 5702В №2566, зубодовбальний верстат 5122 №167784, шліцефрезерний верстат 5350 №1ц94, заточний верстат б/н, строгальний верстат 7305т №93034; круглошліфовальний верстат ЗМ152МВФ2 №66366/443, горизонтально-фрезерувальний верстат 6Н81 №21873, вертикально-фрезерувальний верстат 6Т10 №0639, випробувальний стенд КІІ-4.28097 №2945, токарський верстат ЧПУ 16К20 ФЗРМ, токарський верстат ЧПУ 16К20 ФЗРМ 132, на підставі  накладних №29 від 28 червня 2007р. та №33 від 10 липня 2007 щодо придбання обладнання з ТОВ «Агропромтехніка» та рахунків та квитанцій до прибуткових касових ордерів від 23 липня 2004 р. №305 та №306 про придбання верстатів з ТОВ «Запорізький авторемонтний завод». Також суду надано вказані накладні та квитанції (т.с. 1 а.с. 151-153).
Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.
Так, насамперед, апеляційним судом встановлено, що має місце порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі з ухваленням нового судового рішення у вигляді постанов, а саме, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 7 ЦПК України суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження (ухвала суду першої інстанції про відкриття спрощеного провадження у цій справі т.с. 1 а.с. 20) дану справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. 
Крім того, у цій справі має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із ст. 317 ГК право власності складається з трьох правомочностей: права володіння, права користування і права розпорядження майном.
Апеляційним судом встановлено, що орендар ОСОБА_1 (як власник вищезазначеного майна за договором оренди, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) є належним позивачем у цій справі за його вищезазначеним позовом до ФОП ОСОБА_2 , як орендаря та лише володільця цього майна (ухвала слідчого судді від 02.06.2021 т.с.2 а.с. 171-173). 
Оскільки, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2020 року у справі ЄУН 937/2159/20 за позовом ОСОБА_2 до ГУНП в Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту цього майна, яке останній вважав своєю власністю, та на яке сторона відповідача посилалась у суді першої інстанції в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі, було скасовано постановою Запорізького апеляційного суду 25.03.2021 року та провадження у справі закрито, остання набрала законної сили і є чинною (інформація із Єдиного державного реєстру судових рішень - т.с. 3 а.с. 53-63, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні). Крім того, в останній було роз`яснено, що якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, має право звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства правовий висновок ВС у постанові від 30.06.2020 року у справі № 14-516цс19).
Суд першої інстанції у цій справі мав виходити із - презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) – вищезазначеного договору оренди обладнання від 10.01.2016 року, укладеного між сторонами у цій справі – позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 (копія т.с. 1 а.с. 9-10), та - принципу обов`язковості виконання цього договору його сторонами (ст. 629 ЦК України). 
Оскільки, в силу вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст. 20 ч. 1 ЦК України). 
Відповідач ФОП ОСОБА_2 будь-яких зустрічних позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання недійсним вищезазначеного договору оренди обладнання від 10.01.2016 року тощо у цій справі не заявляв.
Крім того, відповідач ФОП ОСОБА_2 та представник останнього не надали суду першої інстанції у цій справі будь-якого рішення будь-якого суду у будь-якій іншій справі про визнання вищезазначеного договору сторін недійсним, а тому останній був дійсним на час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції у цій справі (11.08.2021 року) та є таковим на час перегляду цієї справи апеляційним судом. 
Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані. 
Крім того, відповідач особисто чи через представника у суді, у тому числі апеляційному, у цій справі клопотань про призначення судових почеркознавчих експертиз (додаткової чи повторної) не заявляв.
Хоча, на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача.
На додаткове підтвердження факту саме дійсності вищезазначеного договору оренди обладнання сторін у цій справі є у тому числі висновок від 30.07.2019 року судово-почеркознавчої експертизи, проведеної експертами Харківського НДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса на підставі ухвали суду першої інстанції від 19.04.2019 року в порядку задоволення клопотання сторони позивача (ухвала від 12.09.2018 року - т.с. 1 а.с. 86), за змістом якого: 
-підписи від імені ОСОБА_2 в: - договорі оренди обладнання від 10.01.2016 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , на зворотній стороні аркуша документа в графі «Арендатор», праворуч від рукописного запису « ОСОБА_4 », - додатку № 1 до договору обладнання № 1 від 10.01.2016 року, на лицьовій стороні аркуша документа в графі «Арендатор» праворуч від рукописного запису « ОСОБА_4 », - акті № 1 прийому-передачі товару від 10.01.2016 року до договору оренди обладнання № 1 від 10.01.2016 року, на лицьовій стороні аркуша документа в графі «Арендатор», праворуч від рукописного запису « ОСОБА_4 » виконані ОСОБА_2 ;
-рукописні записи « ОСОБА_4 » в: - договорі оренди обладнання від 10.01.2016 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , на зворотній стороні аркуша документа в графі «Арендатор», - додатку № 1 до договору обладнання № 1 від 10.01.2016 року, на лицьовій стороні аркуша документа в графі «Арендатор» виконані ОСОБА_2 ;
-питання відносно виконання ОСОБА_2 рукописного запису « ОСОБА_4 в акті № 1 прийому-передачі товару від 10.01.2016 року до договору оренди обладнання № 1 від 10.01.2016 року, на лицьовій стороні аркуша документа в графі «Арендатор», не вирішувалось з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку (вільні зразки почерку ОСОБА_2 в різнохарактерних документах до інституту не надано т.с. 1 а.с. 224).
В силу вимог ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена…
Крім того, позивач ОСОБА_1 факт сплати ФОП ОСОБА_2 на його користь будь-якого розміру орендної плати за будь-який період дії вищезазначеного договору оренди обладнання не визнав у цій справі.
Тому, підстави, передбачені ст. 82 ч.1 ЦПК України, для звільнення відповідача ФОП ОСОБА_2 від доказування у цій справі відсутні.
Матеріали цієї справи не містять належних та допустимих доказів зі сторони відповідача – орендаря ФОП ОСОБА_2 на підтвердження сплати ним на користь орендодавця ОСОБА_1 будь-якого розміру орендної плати за будь-який період за вищезазначеним договором оренди обладнання та у тому числі у сумі 13000,00 грн. за період з 10.01.2016 року по 23.03.2018 року (розрахунок: 500,00 грн. орендна плата га 1 місяць * 2 року і 2 місяці або 26 місяців (в межах позовних вимог позивача у цій справі з урахуванням вимог ст. 13 ч.1, 367 ч. 6 ЦПК України). 
А тому, вищезазначені позовні вимоги позивача до відповідача у цій справі про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди обладнання від 10.01.2016 року та 100,00 грн. - штраф за прострочення по розрахунку орендної плати (п.9.1 договору сторін т.с. 1 а.с. 9 зворот), апеляційний суд вважає такими, що є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у цій справі у повному обсязі.
Оскільки, розписка ОСОБА_1 від 28.02.2016 року (копія т.с. 1 а.с. 149), надана суду першої інстанції стороною відповідача у цій справі, вищезазначених обставин не спростовує.
Так як за замістом останньої ОСОБА_1 отримав від   ОСОБА_4 гроші в сумі 192000,00 грн. (без зазначення за що саме та без прив`язки до вищезазначеного договору сторін взагалі).
Якщо це дійсно була вартість вищезазначеного обладнання за договором оренди від 01.01.2016 року сторін, як наполягала у суді першої інстанції сторона відповідача у цій справі, але сторона позивача не визнає, то чому не було укладено сторонами додаткової угоди до вищезазначеного договору сторін про розірвання останнього одразу у 2016 році чи у подальшому, у тому числі під час розгляду цієї справи судом, та чому відповідач не звертався до суду з позовом з 2016 року до ОСОБА_1 про визнання припиненим вищезазначеного договору оренди обладнання сторін з будь-яких підстав.
Хоча про укладення цього договору ФОП ОСОБА_2  знав достовірно, оскільки він його підписував особисто (висновок експертизи у цій справі, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні). 
Також, в силу вимог п.4.3 вищезазначеного договору сторін строк оренди може бути скорочений тільки за угодою сторін (т.с. 1 а.с. 9). 
Розірваним може бути за рішенням суду лише тій договір, що діє.
І хоча, за змістом п. 4.2. вищезазначеного договору від 10.01.2016 року сторін строк оренди складає 5 (п`ять) років з моменту прийняття орендуємого майна за актом приймання (т.с. 1 а.с. 9), акт приймання майна укладений, з урахуванням вищезазначеного висновку експертизи та вимог ст. 109 ЦПК України, сторонами 10.01.2016 року (т.с. 1 а.с. 10), та, відповідно, строк договору оренди майна мав збігати 10.01.2021 року. 
Проте, також за змістом ст. 12.2 вищезазначеного договору сторін: у випадках, не передбачених цим договором, сторони керуються діючим цивільним законодавством. 
В силу вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Апеляційним судом встановлено, що вищезазначений договір оренди обладнання сторін за своїм змістом є реальним, тобто набирає чинності з моменту прийняття орендуємого майна за актом прийму ФОП ОСОБА_2 (п.4.2 договору, копія т.с. 1 а.с.10 зворот) та, відповідно, діє до його повного виконання, а саме: до прийняття цього ж майна за актом приймання вже від орендаря (відповідача) орендодавцем ОСОБА_1 . 
Оскільки, характер договору визначається словесною формулою правової норми: для консенсуального договору – «сторона зобов`язується» вчинити певні дії; для реального договору – «сторона передає» певне майно іншій стороні на підтвердження факту укладення договору та його виконання.
За таких обставин, задоволенню у цій справі також підлягають позовні вимоги позивача до відповідача: - про розірвання вищезазначеного договору оренди обладнання від 10 січня 2016 року сторін на підставі п. 10.1 останнього, а саме: через порушення відповідачем, як орендарем, своїх обов`язків за цим договором по своєчасній та повній сплаті орендної плати (п. 5.1. розмір орендних платежів складає 600,00 грн. в місяць, 5.2 орендна плата сплачується щомісяця до 20 числа кожного місяця в готівковій формі із каси орендаря не пізніше 20 числа, 5.3. розмір орендної плати може переглядатись тільки за угодою сторін), - та про зобов`язання відповідача повернути позивачу майно (верстат круглошліфувальний 3м152мвф2; - верстат зубошевенговальний 5702; - верстат зубодовбальний 5122; - верстат зубофрезерний 5А312; - верстат токарний з ЧПУ 16К20Ф3РМ132; - верстат токарний з ЧПУ 16К20Ф3РМ132; - верстат горизонтальнофрезерний 6Р81; - верстат шліцефрезерний 5350; - випробувальний стенд КИ-1774), яке передавалося в оренду, відповідно до акту прийому-передачі. 
Оскільки, у матеріалах цієї справи відсутній підписаний сторонами акт приймання вищезазначеного орендованого майна вже від відповідача позивачеві за вищезазначеним договором оренди обладнання від 10 січня 2016 року за результатами розірвання останнього з будь-яких підстав раніше. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони позивача ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу  ОСОБА_1  слід задовольнити, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2021 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення у цій справі, яким позов  ОСОБА_1  задовольнити, стягнути з ФОП ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  13000,00 грн. - заборгованість з орендної плати за договором оренди обладнання від 10.01.2016 року, 100,00 грн. - штраф за прострочення по розрахунку орендної плати; розірвати договір оренди обладнання від 10 січня 2016 року, укладений між  ОСОБА_1  та ФОП  ОСОБА_2 ; зобов`язати ФОП ОСОБА_2  повернути ОСОБА_1  майно (верстат круглошліфувальний 3м152мвф2; - верстат зубошевенговальний 5702; - верстат зубодовбальний 5122; - верстат зубофрезерний 5А312; - верстат токарний з ЧПУ 16К20Ф3РМ132; - верстат токарний з ЧПУ 16К20Ф3РМ132; - верстат горизонтальнофрезерний 6Р81; - верстат шліцефрезерний 5350; - випробувальний стенд КИ-1774), яке передавалося в оренду, відповідно до акту прийому-передачі. 
Крім того, в силу вимог ст. 133,137, 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача при вищевикладених обставинах, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені документально підтверджені судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 2816,80 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позову 704,80 грн. (т.с. 1 а.с. 1) + судовий збір за апеляційну скаргу 2112,00 грн. (т.с. 2 а.с. 190) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11169,00 грн. (розрахунок: квитанція про сплату позивачем послуг ТОВ «Пріоритет» від 02.04.2018 року на суму 6666,00 грн. т.с. 1 а.с. 58 + квитанція про сплату позивачем послуг ТОВ «Пріоритет» від 16.03.2018 року на суму 4500,00 грн. т.с. 1 а.с. 59, ордер адвоката Тимцясь Р.А. на представництво інтересів позивача у суді першої інстанції на підставі договору про надання правової допомоги позивача із ТОВ «Пріоритет» т.с. 1 а.с. 17).
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2021 року у цій справі скасувати. 
Ухвалити нове судове рішення у цій справі.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з фізичної особи – підприємця  ОСОБА_2 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_4 ) 13000,00 грн. - заборгованість з орендної плати за договором оренди обладнання від 10.01.2016 року, 100,00 грн. - штраф за прострочення по розрахунку орендної плати.
Розірвати договір оренди обладнання від 10 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою – підприємцем ОСОБА_2 .
Зобов`язати фізичну особу – підприємця  ОСОБА_2 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) повернути ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_4 ) майно (верстат круглошліфувальний 3м152мвф2; - верстат зубошевенговальний 5702; - верстат зубодовбальний 5122; - верстат зубофрезерний 5А312; - верстат токарний з ЧПУ 16К20Ф3РМ132; - верстат токарний з ЧПУ 16К20Ф3РМ132; - верстат горизонтальнофрезерний 6Р81; - верстат шліцефрезерний 5350; - випробувальний стенд КИ-1774), яке передавалося в оренду, відповідно до акту прийому-передачі. 
Стягнути з фізичної особи – підприємця  ОСОБА_2 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_4 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 2816,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу  у розмірі 11169,00 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 09.08.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.