ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 липня 2023 року           справа №200/13729/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ухова Романа Владиславовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року (головуючий суддя І інстанції - Олішевська В.В.), складену у повному обсязі 06 квітня 2023 року, у справі № 200/13729/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, стягнення з Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену суму разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354 грн.

                                                           В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, стягнення з Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену суму разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, стягнення з Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком в сумі 7354 грн. задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Стягнуто з Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради (код ЄДРПОУ 26010987, місцезнаходження: вул. Машинобудівників, 64, м. Дружківка, Донецька область, 84206) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) недоплачену суму грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком в сумі 7354 (сім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні.
Рішення набрало законної сили 23.12.2021 року. 
22 березня 2023 року представник позивача Ухов Роман Владиславович звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 200/13729/21.
В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що відповідач своїми діями ухиляється від виконання рішення суду, у зв`язку з чим вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у справі №200/13729/21 шляхом зобов`язання Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради подати звіт про виконання рішення суду у місячний строк.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви.
Не погодившись із вищевказаною ухвалою Ухов Роман Владиславович в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив її скасувати та задовольнити  заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 200/13729/21.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що рішення суду відповідачем не виконано добровільно та не пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання не впливає на обов`язок відповідача виконати рішення суду.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/13729/21, однак листом суд першої інстанції повідомив про неможливість надати справу в паперовому вигляді. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
У відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 вказаної статті).          
У Рішенні від 30 червня 2009 року №  16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії». Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).
Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Аналіз цих рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.          
У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Матеріали справи свідчать, що станом на дату звернення заявника з заявою про встановлення судового контролю за судовим рішенням, рішення суду у повному обсязі відповідачем не було виконано. 
Докази, які б підтверджували виконання відповідачем зазначеного судового рішення у повному обсязі, зокрема, виплати недоплаченої суми грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком в сумі 7354 (сім тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні, матеріали справи не містять.
Отже, управлінням не виконано рішення  суду від 22 листопада 2021 року, що є порушенням статті 129-1 Конституції України.
КАС України  регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Норма статті 382 КАС України не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього.
У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.
При цьому суд зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого  ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.
Оскільки до теперішнього часу судове рішення не виконано, а визначені вище обставини свідчать, що відповідач ухиляється від виконання  рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції щодо відмови у встановлені контролю за виконанням рішення суду помилковим.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вставити судовий контроль за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили, шляхом подання відповідного звіту про його виконання до суду першої інстанції.
Непред`явлення виконавчого листа для виконання не є безумовною підставою для невиконання рішення суду першої інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ухова Романа Владиславовича в інтересах ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 200/13729/21 - задовольнити.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради подати до Донецького окружного адміністративного суду у місячний строк з дня прийняття даної постанови звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 у справі № 200/13729/21.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 липня 2023 року.
      
Судді                                                                                          А.В. Гайдар
                                                                                            І.В. Геращенко
                                                                                                    Е.Г. Казначеєв