Ухвала
 
21 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 725/228/23
провадження № 61-11996ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                                 Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження                   за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Вівчарем Радулом Георгійовичем, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 березня 2023 року та на постанову Чернівецького апеляційного суду від 10 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом та просила:
        змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 23 травня 2022 року у розмірі частки доходу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на їх спільного сина ОСОБА_3 , визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі                   10 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
        стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на лікування їх сина ОСОБА_3 у розмірі 25 674 грн;
        стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування їх сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2419 грн, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття або до його повного одужання.
 
Першотравневий районний суд м. Чернівці рішенням від 22 березня 2023 року позов задовольнив частково:
        змінив спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 травня 2022 року у розмірі  частини доходу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття;
        стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на лікування їх спільного сина ОСОБА_3 у розмірі                       17 853,99 грн;
        стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування їх спільного сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2419 грн періодично (щомісячно) з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття або до повного його одужання;
        у задоволенні іншої частини позову відмовив.
 
Чернівецький апеляційний суд постановою від 10 липня 2023 року вказане судове рішення змінив, визначив розмір:
       аліментів, які щомісячно стягуються з ОСОБА_1 на користь                      ОСОБА_2 на ОСОБА_3 у розмірі 6 000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
       понесених додаткових витрат на лікування дитини, які стягуються з                        ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 9989,51 грн;
       додаткових витрат на лікування дитини, які стягуються в твердій грошовій сумі щомісяця з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття у розмірі                    1612,67 грн;
       в іншій частині рішення залишив без змін.
 
08 серпня 2023 року ОСОБА_1 через представника засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов'язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства). 
 
Предметом позову у справі № 725/228/23 є вимога про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а тому справа є малозначною у силу вимог закону.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа має виняткове значення для                      ОСОБА_1 , без відповідного обґрунтування та доказів, не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Вівчарем Радулом Георгійовичем, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 березня 2023 року та на постанову Чернівецького апеляційного суду від     10 липня 2023 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                        Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       І. О. Дундар
                                                                                                                      М. М. Русинчук