справа № 755/72/23
головуючий у суді І інстанції Савлук Т.В.
провадження № 22-ц/824/7653/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
28 червня 2023 року                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І., 
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Сердюк К.О., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Осипенка Вадима Юрійовича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 січня 2023 року 
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Білоконь Микола Вадимович,  -
в с т а н о в и в :
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою на дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В., у якій просила суд:
визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В. відносно відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 18 лютого 2022 року, неправомірними;
за результатами розгляду постановити відповідну ухвалу, якою зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В. постановити ухвалу про закриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 18 лютого 2022 року.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 січня 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 оскаржує постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В. від 18 лютого 2022 року щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, однак заявник звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця 03 січня 2023 року (дата реєстрації скарги в канцелярії суду), тобто після спливу строку на оскарження дій приватного виконавця/посадової особи, визначеного статтею 449 ЦПК України.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Осипенко В.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 січня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким: 
визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В. відносно відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 18 лютого 2022 року, неправомірними;
за результатами розгляду постановити відповідну ухвалу, якою зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконь  М.В. постановити ухвалу про закриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 18 лютого 2022 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавче провадження № НОМЕР_1 від 18 лютого 2022 року є таким, що відкрито безпідставно, оскільки сума, яка підлягала до стягнення за виконавчим листом № 755/1866/16-ц від 08 вересня 2017 року вже була стягнута з ОСОБА_1 .
У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, однак оскаржуваною ухвалою її скаргу залишено без розгляду, чим суд першої інстанції позбавив заявника її права звернення до суду та не надав заявнику строк для усунення недоліків.
 
Від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В. надійшли письмові пояснення, у яких він просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У своїх письмових поясненнях приватний виконавець посилається на те, що  ОСОБА_1 та її представнику з 20 липня 2022 року достовірно відомо про відкрите виконавче провадження, оскільки цього дня представник скаржника звертався до приватного виконавця із заявою про закриття указаного виконавчого провадження.
 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Небилиця А.В. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В. у судове засідання не з`явився, у своїх письмових поясненнях просив здійснювати розгляд апеляційної скарги  ОСОБА_1 за його відсутності.
 
Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.
Відповідно до частин 1, 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:
а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;
б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблено висновок, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
 
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».
 
У справі, що переглядається постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В. від 18 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа № 755/1866/16-ц, виданого 08 вересня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва.
20 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Нерода А.М. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В. із заявою, у якій просив надати відповідь  з розрахунком та підставами формування боргу у розмірі 165 959 грн 81 коп. згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 18 лютого 2022 року з формулюванням «згідно з заявою стягувача сума до стягнення становить 165 959 грн 81 коп.»; зробити перерахунок залишку суми боргу з урахуванням уже стягнутих коштів з боржника; зняти арешт із зарплатної картки боржника.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Осипенко В.Ю. в апеляційній скарзі вказує на те, що залишивши  скаргу  ОСОБА_1 без розгляду через пропуск строку, передбаченого статтею 449 ЦПК України, суд першої інстанції позбавив її права звернення до суду та не надав їй строк для усунення недоліків.
Разом з тим, апеляційний суд відхиляє зазначені аргументи апелянта, оскільки дізнавшись у липні 2022 року про здійснення виконавчих дій у межах виконавчого провадження №  НОМЕР_1, ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця із клопотанням про проведення перерахунку залишку суми боргу у виконавчому провадженні, а не шляхом оскарження дій виконавця щодо відкриття такого виконавчого провадження у строки, встановлені законом. 
Використання такого способу захисту порушених прав як звернення до приватного виконавця не свідчить про поважність причини пропуску строку на звернення до суду з цією скаргою. ОСОБА_1 звернулася до суду із пропуском десятиденного строку, встановленого статтею 449 ЦПК України. Інших доказів щодо поважності причин пропуску строку не надано.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування або зміни у суду апеляційної інстанції відсутні.
 
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Осипенка Вадима Юрійовича залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 21 липня 2023 року.   

 
 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                    Р.В. Березовенко
 
                                                                                     О.Ф. Лапчевська