Постанова
Іменем України
 
17 серпня 2023 року
м. Київ
 
справа № 824/45/23
провадження № 61-9230 ав 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого судді - Пророка В. В. (суддя-доповідач),
суддів:          Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
 
за участю секретаря судового засідання - Дубась Д. О.,
 
учасники справи:
особа, яка подала апеляційні скарги (відповідач у арбітражному розгляді),
| - | Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» у особі її відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі»,
представник особи, яка подала апеляційні скарги,
| - | ОСОБА_1 (у порядку самопредставництва),
заявник (позивач у арбітражному розгляді)
| - | Zentrum Solutions AG (Швейцарська Конфедерація),
представник заявника
| - | адвокат Копусь Андрій Анатолійович,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеногопозовного провадження з повідомленням учасників апеляційні скарги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» у особі її відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року, постановлені суддею Левенцем Б. Б.,
 
у справі за заявою Zentrum Solutions AG (Швейцарська Конфедерація) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Тетяни Сліпачук від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021 за позовом Zentrum Solutions AG (Швейцарська Конфедерація) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна),
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст вимог заявника
 
1.           16 березня 2023 року представник Zentrum Solutions AG (Швейцарська Конфедерація) (далі - Zentrum Solutions AG, Заявник) звернувся до суду із вказаною заявою (далі - Заява), у якій просив:
 
1.1.     визнати та надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021 (далі - МКАС при ТПП України) за позовом Zentrum Solutions AG до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) (далі - ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ») про стягнення заборгованості за контрактом від 19 серпня 2019 року № 53-129-01-19-01942 (далі - Контракт та Рішення МКАС при ТПП України відповідно);
 
1.2.     видати виконавчий лист про стягнення з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Zentrum Solutions AG: 30 208,26 Євро основного боргу за поставлену продукцію, 1 867,94 Євро - 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання, 2 421,59 Євро - відшкодування витрат з арбітражного збору, 1 500,00 Євро - відшкодування витрат на правову допомогу (у арбітражі), що разом становить 35 997,79 Євро;
 
1.3.     стягнути з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Zentrum Solutions AG судовий збір у сумі 1 342,00 грн;
 
1.4.     стягнути з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Zentrum Solutions AG витрати на оплату правничої допомоги щодо подання Заяви до Київського апеляційного суду (далі - Суд першої інстанції) щодо - 500,00 Євро.
 
2.           Рішення МКАС при ТПП України, яке передбачає стягнення з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Zentrum Solutions AG зазначених 35 997,79 Євро, є остаточним та набрало законної сили 02 вересня 2022 року.
 
3.           На момент подання Заяви ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» добровільно не виконало Рішення МКАС при ТПП України та не вчинило жодних дій, які б свідчили про наявність наміру його виконувати. Тому Zentrum Solutions AG звернулось із Заявою до Суду першої інстанції.
 
Короткий зміст судового рішення, прийнятого апеляційним судом як судом першої інстанції
 
4.           Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року Заява задоволена - визнане Рішення МКАС при ТПП України та наданий дозвіл на його виконання. Зокрема, виданий виконавчий лист на виконання цього рішення, який передбачає стягнення з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Zentrum Solutions AG: 30 208,26 Євро основного боргу за поставлену продукцію, 1 867,94 Євро - 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання, 2 421,59 Євро - відшкодування витрат з арбітражного збору, 1 500,00 Євро - відшкодування витрат на правничу допомогу, що разом становить 35 997,79 Євро. Також вирішено стягнути з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Zentrum Solutions AG 1 342,00 грн судового збору, сплаченого за подання Заяви, відповідно до статті 141 ЦПК України.
 
5.           У зв`язку з оскарженням ухвали Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року у справі № 824/20/23 щодо відмови у скасуванні Рішення МКАС при ТПП України директор відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (далі також - ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ») ОСОБА_2 подав клопотання до Суду першої інстанції про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судового рішення Верховного Суду (як апеляційного суду) у справі № 824/20/23. Але Суд першої інстанції не погодився з тим, що розгляд цієї справи об'єктивно неможливий без остаточного вирішення справи № 824/20/23.
 
6.           Суд першої інстанції, дослідивши надані докази та встановивши обставини справи, дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (далі - Нью-Йоркська конвенція), статтею 478 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції, чинній на момент здійснення відповідних процесуальних дій, далі - ЦПК України), статтею 36 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4002-XII «Про міжнародний комерційний арбітраж» (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Закон про МКА) для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання Рішення МКАС при ТПП України. Зокрема, Суд першої інстанції зазначив, що уклавши арбітражне застереження (пункт 9.3. Контракту), сторони реалізували своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражу у разі виникнення будь-якого спору, який не врегульований Контрактом, отже повинні виконувати обов`язки, які випливають з цього арбітражного застереження. Закон, у свою чергу, містить вичерпний перелік процесуальних форм судового контролю, тому будь-яке інше втручання судів у рішення міжнародного комерційного арбітражу є неприпустимим.
 
7.           Задоволення заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання Рішення МКАС при ТПП України не виходить за межі Контракту.
 
8.           Додатковою ухвалою Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року заява представника Zentrum Solutions AG про відшкодування витрат на правову допомогу задоволена частково. Суд першої інстанції врахував клопотання Апелянта про зменшення суми відшкодування цих витрат Заявника та зменшив її з 500,00 Євро до 400,00 Євро, які вирішено стягнути з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Zentrum Solutions AG.
 
9.           Суд першої інстанції керувався, зокрема, статтями 15, 133, 137, 270 ЦПК України, положеннями українського законодавства, які регулюють питання розміру гонорару адвоката, та правовими висновками Верховного Суду щодо критеріїв та правил оцінки розумності, співмірності, обґрунтованості та доведеності розміру відповідного гонорару, який підлягає відшкодуванню як витрати на правничу допомогу (викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 08 квітня у справі № 306/1198/17, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 522/24585/17 тощо), практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої право на компенсацію судових витрат виникає, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
 
10.       Суд першої інстанції прийняв до уваги складність цієї справи, те, що аргументи відповідної заяви Zentrum Solutions AG фактично дублюють зміст правових норм нормативних актів України та безпосередньо Рішення МКАС при ТПП України, що Заявником не наданий детальний опис проведених робіт та витраченого на них часу у межах наданої йому правничої допомоги, але факт надання йому правничої допомоги адвокатом - доведений, тому дійшов висновку, що заявлена Zentrum Solutions AG сума відшкодування витрат на правничу допомогу є дещо завищеною.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
11.       У червні 2023 року до Верховного Суду надійшла апеляційна скарга ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року, у якій воно просить скасувати оскаржуване судове рішення у частині надання дозволу на виконання Рішення МКАС при ТПП України з питань, які, на його думку, не охоплені арбітражною угодою, а саме: покладення на ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» відшкодування банківських витрат Заявника у сумі 232,46 Євро, нарахування 3 % річних з суми основного боргу, який згідно Рішення МКАС при ТПП України включає відповідну суму банківської комісії Заявника, а також суми зайвого стягнення арбітражного збору (яка розрахована із відповідної банківської комісії), оскільки у цій частині Суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо наявності законних підстав задоволення цих вимог Заявника. Також Апелянт просить покласти судові витрати за перегляд цієї справи у апеляційній інстанції на Заявника.
 
12.       У липні 2023 року до Верховного Суду надійшла апеляційна скарга ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року, постановлену у порядку ухвалення додаткового судового рішення, щодо стягнення з Апелянта на користь Заявника відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій Апелянт, посилаючись на порушення Судом першої інстанції процесуальних норм, просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у цьому відшкодуванні.
 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
(1) Узагальнені доводи Апелянта
 
13.       Апелянт вважає, що оскаржувані ухвали Суду першої інстанції є незаконні та необґрунтовані, прийняті з порушенням норм процесуального права, а оскаржувана ухвала від 22 травня 2023 року й з неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
14.       Апелянт вважає, що до Рішення МКАС при ТПП України має бути застосований підпункт «в» пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України. Арбітражне застереження, що міститься у пункті 9.3 Контракту, стосується врегулювання усіх неврегульованих Контрактом спорів, а питання розподілу банківських витрат сторін Контракту врегульоване додатковою угодою від 22 травня 2020 року № 2.
 
15.       Тому МКАС при ТПП України не мав права розглядати спір Заявника та Апелянта у арбітражі щодо суми грошових коштів, яку було утримано банківськими установами за місцем знаходження Заявника із здійсненого Апелянтом часткового платежу суми, передбаченої Контрактом, як плату за відповідні банківські послуги. У свою чергу ця сума впливає також на розрахунок 3 % річних та розмір арбітражного збору за розгляд спору у арбітражі, а тому ці розрахунки у Рішенні МКАС при ТПП також підпадають під дію підпункт «в» пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України.
 
16.       Вирішуючи питання відшкодування витрат Заявника на правничу допомогу у справі № 824/45/23, Суд першої інстанції не з'ясував усі обставини справи, зокрема, він не з'ясував чи наявні у штаті Заявника юристи, які можуть здійснювати юридичне супроводження цієї справи, що впливає на вирішення питання необхідності та неминучості заявлених витрат Zentrum Solutions AGна правничу допомогу. На переконання Апелянта у Заявника не було необхідності залучати сторонніх адвокатів для його представництва у справі № 824/45/23, томі відповідні витрати не є неминучими та необхідними, понесені Заявником за власним бажанням і мають бути покладені на самого Заявника. Також Апелянт не погоджується із визначеним Судом апеляційної інстанції розміром суми відшкодування зазначених витрат Заявника, оскільки вважає, що вона не відповідає складності цієї справи, умовам розумності. Додатково Апелянт посилається на свій незадовільний фінансовий стан, який має бути врахований судом при визначенні суми відшкодування відповідних витрат Заявника. Отже, Апелянт вважає, що Заявнику має бути відмовлено у відшкодуванні заявлених ним відповідних витрат на правничу допомогу.
 
17.       У судовому засіданні Апелянт підтримав доводи апеляційних скарг. Також Апелянт підтвердив отримання відзиву Заявника на його апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року та не заперечував проти продовження Верховним Судом строку на його подання.
 
18.       Верховний Суд, переглядаючи цю справу як суд апеляційної інстанції, не вирішує питання, які стосуються суті спору, розглянутого МКАС при ТПП України, не вирішує питання законності Рішення МКАС при ТПП України, а тому не приймає до розгляду аргументи Апелянта, які стосуються цих питань.
 
(2) Узагальнені доводи та заперечення Заявника
 
19.       28 липня 2023 року до Верховного Суду електронною поштою надісланий відзив Заявника на апеляційну скаргу Апелянта на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року. Оскільки цей відзив поданий у спосіб, який не відповідає вимогам Закону, зокрема статей 14 та 43 ЦПК України, Положенню про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, він повернутий Заявнику відповідно до умов частини четвертої статті 183 ЦПК України.
 
20.       16 серпня 2023 року до Верховного Суду через приймальну громадян Касаційного цивільного суду передане клопотання адвоката Муляра Є. Г., який представляє Заявника про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу Апелянта на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у порядку статті 127 ЦПК України та сам відповідний відзив.
 
21.       Представник Заявника посилається на те, що пропустив строк подачі відповідного документу через те, що без успіху намагався зареєструвати Заявника у Єдиній судовій інформаційній системі, передбаченій вище зазначеними нормами права, оскільки сервіс «Електронний суд» не дає можливості внесення ідентифікаційного коду іноземної юридичної особи для реєстрації, а тому направив відповідний відзив електронною поштою.
 
22.       Відповідно до частини першої статті 395 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
 
23.       Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України). Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України).
 
24.       Враховуючи, що Апелянт підтвердив отримання відзиву та ознайомлення з ним, не заперечує проти продовження строку Заявнику на його подання та розгляду цього відзиву Верховним Судом, керуючись Завданням та основними засадами цивільного судочинства, визначеними статтею 2 ЦПК України, Верховний Суд вирішив продовжити Заявнику строк на подання відзиву у цій справі та прийняти наданий представником Заявника відзив від 16 серпня 2023 року.
 
25.       У відзиві представник Заявника посилається на те, що аргументи Апелянта, заявлені у його відповідній апеляційній скарзі, є необґрунтованими, вказує на те, що в українських судах склалась практика відмовляти Апелянту у задоволенні, зокрема його апеляційних скарг, наводячи окремі приклади відповідних судових рішень Верховного Суду у справах № 824/109/22 та № 824/111/22 (не стосуються Рішення МКАС при ТПП України). Представник Заявника вважає, що ухвала Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року відповідає вимогам закону та має бути залишеною без змін.
 
26.       Також представник Заявника у відзиві зазначив, що 05 липня 2023 року між АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» та Заявником була укладена Додаткова угода № 4 (далі - Додаткова угода № 4) до договору про надання правової допомоги від 09 вересня 2021 року № KMLF/68/2021, укладеного між Zentrum Solutions AG та АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» з приводу надання відповідних послуг Заявнику щодо стягнення заборгованості з Апелянта за Контрактом (далі - Договір про правничу допомогу). Ця Додаткова угода № 4 (додаток до відзиву) передбачає надання АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» правничої допомоги Заявнику на суму 400,00 Євро у Верховному Суді у складі Касаційного цивільного суду щодо розгляду Верховним Судом апеляційної скарги Апелянта на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року. Представник Заявника, посилаючись на статтю 134 ЦПК України, заявляє ці 400,00 Євро як попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат, які просить покласти на Апелянта.
 
27.       У судовому засіданні представник Заявника підтримав доводи відзиву, пояснюючи поважність причин неподання доказів понесених судових витрат Заявника на правничу допомогу щодо апеляційного перегляду у цій справі ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року, заявлених до відшкодування, - зазначив про відсутність у нього доказів про здійснення оплати Заявником відповідної допомоги за Додатковою угодою № 4.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
28.       Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя та четверта статті 12 ЦПК України).
 
29.       Згідно із частиною другою статті 24 та частиною другою статті 351 ЦПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
30.       Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені у Главі 5 ЦПК України.
 
31.       Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
 
32.       Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).
 
33.       При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
34.       Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частини перша та друга статті 367 ЦПК України).
 
35.       Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта статті 367 ЦПК України).
 
36.       Іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 73 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (в актуальній редакції далі - Закон про МПП). Процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України (частина перша статті 74 Закону про МПП).
 
37.       Згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
38.       ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine), заява № 4909/04, пункт 58).
 
(1) Фактичні обставини справи
 
39.       Судом першої інстанції та Верховним Судом як судом апеляційної інстанції (в тій частині, у якій це не було зроблено Судом першої інстанції) були встановлені такі обставини цієї справи.
 
40.       Заявник (позивач у арбітражі) - Zentrum Solutions AG, компанія, яка є резидентом Швейцарської Конфедерації, місцезнаходження: Егеріштрассе 5, місто Цуг, 6300, Швейцарія (Aegeristrasse 5, Zug, 6300, Switzerland), бізнес-ідентифікаційний номер: CHE-356.997.098, реєстраційний номер платника податків: 1045-656-63 ( а. с. 1, 19, 51).
 
41.       Апелянт (відповідач у арбітражі) - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» у особі її відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» (згідно із інформацією Апелянта до 27 травня 2021 року - Відокремлений підрозділ «АТОМКОМПЛЕКТ»), компанія, яка зареєстрована та діє відповідно до законодавства України, місцезнаходження компанії: вулиця Назарівська, 3, місто Київ, 01032, Україна, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ідентифікаційний код): 24584661; місцезнаходження відповідного відокремленого підрозділу: вулиця Івана Франка, 31, місто Київ, 01054, Україна (а. с. 30, 51, 72, 86).
 
42.       Згідно із копією наданої Верховному Суду частини Положення про відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (ПЛ-П.9.10.052-21), затвердженого тимчасово виконуючим обов'язки президента ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» П. Котіна 08 липня 2021 року (відповідно до пунктів 2.1., 2.3, 2.4, 2.6 розділу 2), відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» не має статусу юридичної особи, здійснює свою діяльність від імені ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на підставі чинного законодавства України, виконує частину функцій ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ». Для забезпечення виробничо-господарської діяльності цей відокремлений підрозділ в особі директора та інших уповноважених осіб здійснює від імені ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» закупівлю товарів, робіт і послуг та укладає договори (контракти) у межах повноважень, визначених довіреностями. Директор цього відокремленого підрозділу у межах діяльності цього підрозділу здійснює представництво інтересів ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на підставі довіреності, виданої ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» у особі її президента (копія довіреності від 07 червня 2011 року № 01-167/10 - а. с. 84), відповідно до умов цього положення. Самопредставництво інтересів ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» у судах здійснюється директором та іншими працівниками цього відокремленого підрозділу відповідно до умов цього положення. Цей відокремлений підрозділ несе повну відповідальність згідно чинного законодавства за зобов'язаннями ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», а останнє несе повну відповідальність згідно чинного законодавства за зобов`язаннями цього відокремленого підрозділу. Повноваження директора відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» з самопредставництва цієї компанії підтверджуються також даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 86, 97). Повноваження ОСОБА_1 аналогічно підтверджуються даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
 
43.       19 серпня 2019 року між ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» у особі дирекотра Відокремленого підрозділу «АТОМКОМПЛЕКТ» та Zentrum Solutions AG був укладений контракт № 53-129-01-19-01942, відповідно до якого Zentrum Solutions AG (постачальник) зобов`язується у порядку і на умовах, визначених Контрактом, поставити обмежувачі перенапруги, а ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (покупець) зобов`язується у порядку і на умовах, визначених Контрактом, прийняти і оплатити цю продукцію (а. с. 43-53).
 
44.       Відповідно до пункту 9.1. розділу IX Контракту у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони Контракту зобов'язуються вирішувати їх шляхом переговорів та взаємних консультацій.
 
45.       Згідно з пунктом 9.3 розділу IX Контракту усі неврегульовані за Контрактом спори передаються заінтересованою стороною на розгляд МКАС при ТПП України у відповідності до регламенту цього суду з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Місцезнаходження арбітражного суду - місто Київ, Україна. Право, що підлягає застосуванню, - матеріальне право України. Мова діловодства та арбітражного судочинства - українська (пункт 9.4. розділу IX Контракту). Рішення арбітражного суду є остаточним та обов'язковим для виконання сторонами Контракту (пункт 9.5 розділу IX Контракту).
 
46.       Рішенням МКАС при ТПП України стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Zentrum Solutions AG 30 208,26 Євро - основного боргу за поставлену продукцію, 1 867,94 Євро - 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, 2 421,59 Євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, 1 500,00 Євро - на відшкодування витрат на правову допомогу, а разом 35 997,79 Євро. Рішення арбітражного суду є остаточним та набрало законної сили 02 вересня 2022 року (а. с. 20-42).
 
47.       Відповідно до Рішення МКАС при ТПП України (а. с. 20-41):
 
47.1.  Заявник спробував реалізувати умови пункту 9.1 Контракту для вирішення спору, але це не дало результатів, у зв'язку з чим він звернувся до МКАС при ТПП України;
 
47.2.  МКАС при ТПП України як правову підставу свого розгляду відповідного спору визнав розділ IX Контракту. Арбітражне провадження здійснене відповідно до Регламенту МКАС при ТПП України, затвердженому рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 27 липня 2017 року № 25(6) з подальшими змінами (далі - Регламент);
 
47.3.  22 травня 2020 року сторони Контракту уклали Додаткову угоду № 2 до нього, якою уточнили певні умови розрахунків сторін за Контрактом;
 
47.4.  Відповідно до обставин справи МКАС при ТПП України керувався, у тому числі Законом про МКА;
 
47.5.  Справа № 292/2021 розглянута МКАС при ТПП України у складі одноособового арбітра Тетяни Сліпачук, призначеного відповідно до умов Регламенту та з врахуванням змісту арбітражного застереження Контракту;
 
47.6.  Апелянт був належним чином повідомлений про всі стадії арбітражного розгляду, отримав усі документи, передбачені Регламентом, про що також зазначив МКАС при ТПП України у своїй довідці від 12 вересня 2022 року № 1432/14-7 (далі - Довідка МКАС при ТПП України) (а. с. 42);
 
47.7.  06 липня 2022 року до МКАС при ТПП України надійшов відзив Апелянта від 29 червня 2022 року № 3815/51, у якому Апелянт аргументував пропуск строку на його подання військовою агресією російської федерації проти України. Апелянт пояснив затримку у розрахунку за Контрактом впливом відповідної агресії на законодавче регулювання банківських операцій, що спричинило затримку у перерахуванні коштів Заявнику не з вини Апелянта. Також Апелянт просив зменшити суму витрат Заявника на правничу допомогу у арбітражному розгляді, відшкодування якої він вимагає від Апелянта, до обґрунтованого, на думку Апелянта, розміру;
 
47.8.  Апелянт, надавши МКАС при ТПП України відзив на позов Заявника, не заявив заперечень щодо компетенції МКАС при ТПП України або доводів щодо її перевищення, арбітражну угоду Контракту не оскаржував, не заявляв про її недотримання, а тому відповідно до умов статті 4 Закону про МКА відмовився від свого права на заперечення з цих питань.
 
48.       16 березня 2023 року адвокат Муляр Є. Г. АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» як представник Zentrum Solutions AG подав до Суду першої інстанції заяву про визнання та надання дозволу на виконання Рішення МКАС при ТПП України, у якому містяться вищезазначені вимоги (а. с. 1-5).
 
49.       На підтвердження своїх повноважень адвокат Муляр Є. Г. надав ордер на надання правничої (правової) допомоги від 01 березня 2023 року Серія АА № 1281666 (а. с. 7), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КВ № 000240 (а. с. 8), копію Договору про правничу допомогу (а. с. 9-17), та копію додаткової угоди від 23 січня 2023 року № 1 до Договору про правничу допомогу (далі - Додаткова угода № 1) (а. с. 18-19). Також надана копія Додаткової угоди № 4.
 
50.       Згідно із пунктом 1 Додаткової угоди № 1 її сторони домовились, що у порядку та на умовах, визначених Договором про правничу допомогу, Заявник доручає, а АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР»зобов`язується здійснювати представництво Заявника у Київському апеляційному суді для забезпечення розгляду Заяви.
 
51.       Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди № 1 сума гонорару АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» за відповідні правничі послуги становить 500,00 Євро, які Zentrum Solutions AG сплачує АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР»протягом 3 робочих днів з дати укладення Додаткової угоди № 1.
 
52.       У своєму клопотанні про зупинення провадження у цій справі, яке розглянув Суд першої інстанції (а. с. 111-117), Апелянт просив зупинити провадження у справі № 824/45/23 посилаючись на оскарження ним Рішення МКАС при ТПП України у справі № 824/20/23. Зокрема, Апелянт вказав, що ухвалою Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року у справі № 824/20/23 (повний текст складений 05 квітня 2023 року) у задоволенні заяви ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» про скасування Рішення МКАС при ТПП України відмовлено, Рішення МКАС при ТПП України залишене без змін (ці дані підтверджуються даними Єдиного державного реєстру судових рішень). А 08 травня 2023 року Верховним Судом відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» на цю ухвалу Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року (а. с. 114).
 
53.       На момент розгляду справи № 824/45/23 Судом першої інстанції судове рішення Верховного Суду по суті спору у справі № 824/20/23 не було прийняте. На момент розгляду цієї справи Верховним Судом Рішення МКАС при ТПП України не скасоване та не втратило своїй чинності.
 
54.       29 травня 2023 року адвокат Муляр Є. Г., який представляє Zentrum Solutions AG, надіслав до Суду першої інстанції заяву про відшкодування витрат на правову допомогу (за своєю суттю є аналогічною правничій), у якій просив ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з Апелянта відшкодування витрат на правничу допомогу Заявнику у сумі 500,00 Євро. До цієї заяви були додані докази сплати Zentrum Solutions AG на рахунок АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» 500,00 Євро відповідно до умов Додаткової угоди № 1, а саме: копія рахунку АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» від 23 січня 2023 року № 68/2022/4 та копія виписки за рахунком АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» щодо оплати Заявником зазначеного рахунку № 68/2022/4 (а. с. 138-142). 
 
55.       14 червня 2023 року Суду першої інстанції було направлене клопотання ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ»про зменшення суми відшкодування зазначених витрат на правничу допомогу (а. с. 147-148). 
 
56.       Згідно із Додатковою угодою від 05 липня 2023 року № 4 до Договору про правничу допомогу (далі також - Додаткова угода № 4) АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» та Заявник домовились, що у порядку та на умовах, визначених Договором про правничу допомогу, Заявник доручає, а АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР»зобов`язується здійснювати представництво Заявника у Касаційному суді у складі Верховного Суду у апеляційному провадженні у справі № 824/45/23 щодо перегляду ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року (пункт 1). Відповідно до пункту 2 Додаткової угоди № 4 сума гонорару АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» за відповідні правничі послуги становить 400,00 Євро, які Zentrum Solutions AG сплачує АО «ЮФ «КОПУСЬ І МУЛЯР» протягом 3 робочих днів з дати укладення Додаткової угоди № 4. Доказів такої сплати гонорару відповідно до Додаткової угоди № 4 Верховному Суду не надано. Відповідні витрати заявлені представником Заявника як попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідно до статті 134 ЦПК України, відшкодування яких він вимагає від імені Заявника стягнути з Апелянта на користь Заявника.
 
57.       На підтвердження повноважень адвоката Копуся А. А. надані копії: ордеру Серія АІ № 1443432, посвідчення адвоката від 21 лютого 2008 року № 3585/10.
 
(2) Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції як суду першої інстанції
 
(2.1)   Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року
 
58.       Правовідносини щодо визнання та виконання рішень міжнародних комерційних арбітражів в Україні врегульовані, крім іншого, Нью-Йоркською Конвенцією, яка набула чинності для України 10 січня 1961 року.
 
59.       Відповідно до статті ІІІ Нью-Йоркської конвенції кожна держава, яка є її учасницею, визнає арбітражні рішення обов`язковими і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, на якій запитується визнання та приведення до виконання цих рішень, на умовах, передбачених цією Конвенцією.
 
60.       Також відповідні правовідносини регулюються в Україні й Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж від 21 квітня 1961 року, яка має статус ратифікованої Україною з 25 січня 1963 року (далі - Європейська конвенція). Враховуючи предмет спору у цій цій справі, надані докази та встановлені Судом обставини, особливості застосування цієї конвенції до її держав-учасниць, передбачені у частині другій статті IX, які є також учасницями Нью-Йоркської конвенції, не застосовуються у цій справі та не впливають на вирішення цього спору по суті.
 
61.       Згідно із пунктом першим статті V Європейської конвенції відвід арбітражного суду будь-якою із сторін у зв`язку із непідсудністю спору цьому арбітру (арбітражному суду) має бути заявлений у арбітражному суді не пізніше представлення відповідною стороною своєї позовної заяви або своїх заперечень по суті справи, якщо цей відвід обґрунтований відсутністю або недійсністю арбітражної угоди чи втратою нею чинності; а якщо він обґрунтований тим, що поставлене питання виходить за межі повноважень арбітра (арбітражного суду), то - як тільки буде поставлене у ході арбітражного розгляду питання, яке, на думку сторони, яка висуває відповідне заперечення, виходить за межі компетенції арбітра (арбітражного суду). Заява про відвід, зроблена на більш пізніх стадіях арбітражного розгляду, може бути задоволена, якщо арбітражний суд визнає причину пропуску відповідного строку поважною.
 
62.       Пункт другий статті V Європейської конвенції встановлює, що передбачені у пункті першому цієї статті заперечення проти компетенції арбітра (арбітражного суду), які не були висунуті у встановлені цим пунктом строки, не можуть бути висунуті на більш пізній стадії арбітражного розгляду, а також у державному суді при зверненні до нього з проханням розглянути справу по суті або щодо виконання арбітражного рішення, якщо тільки ці заперечення не стосуються таких питань, порушення яких не віднесене на вільний розсуд сторін у силу закону, який застосований арбітром (арбітражним судом), або відповідно у силу закону, який підлягає застосуванню компетентним державним судом відповідно до колізійної норми країни цього суду. Рішення арбітра (арбітражного суду) щодо пропуску відповідного строку може бути оскаржене у державному суді.
 
63.       Відповідно до частини першої статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу, визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачене міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. При цьому стаття 482 ЦПК України врегульовує питання надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місцезнаходження цього арбітражу - територія України.
 
64.       Згідно із частиною першою статті 475 ЦПК України питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до глави 3 розділу IX ЦПК України, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України (частини перша статті 475 ЦПК України).
 
65.       Відповідно до частини третьої статті 475 ЦПК заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем. Цей строк Заявником не пропущений, оскільки Рішення МКАС при ТПП України набрало законної сили 02 вересня 2022 року.
 
66.       Відповідно до встановлених Судом обставин цієї справи та наданих учасниками судового спору доказів, Заява відповідає вимогам статті 476 ЦПК України. Апелянт не довів протилежне.
 
67.       Заява про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом двох місяців з дня її надходження до суду в судовому засіданні з повідомленням сторін (частина перша статті 477 ЦПК України).
 
68.       Після надходження заперечень боржника, а також якщо у місячний строк заперечення не подані, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає дату, час і місце судового розгляду заяви, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду (частина п'ята статті 477 ЦПК України).
 
69.       Відповідно до підпункту 8 пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України, на яку посилається Апелянт, оскаржуючи відповідну ухвалу апеляційного суду про визнання та надання дозволу на виконання Рішення МКАС при ТПП України, суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона доведе суду, що це рішення винесене щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою між цією стороною та позивачем у арбітражі, або таке, що не підпадає під умови цієї арбітражної угоди, або містить постанови з питань, що виходять за межі зазначеної арбітражної угоди. Проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана. Цьому кореспондує підпункт «с» частини першої статті V Нью-Йоркської конвенції та четвертий абзац пункту 1 частини першої статті 36 Закону про МКА.
 
70.       За результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення (частина перша статті 479 ЦПК України.
 
71.       Зміст оскаржуваної ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року відповідає вимогам частини другої статті 479 ЦПК України. Апелянт протилежного не довів.
 
72.       Ухвала суду про визнання і надання дозволу на виконання або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження рішень суду (частина сьома статті 479 ЦПК України).
 
73.       На підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом (частина перша статті 467 ЦПК України).
 
74.       Суд може зупинити провадження у справі за заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо в провадженні суду є заява про скасування цього рішення, - до набрання законної сили ухвалою суду, якою вирішена така заява. До постановлення ухвали по суті поданої заяви про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу будь-яка сторона арбітражного розгляду в установлені законом порядку та строки має право звернутися до суду із заявою про скасування цього ж рішення та просити розглянути його спільно із заявою про надання дозволу на виконання цього рішення в одному провадженні (частини друга та третя статті 482 ЦПК України). Отже, Суд першої інстанції не мав зобов'язання, а мав право зупинити відповідне провадження, яким не скористався, оскільки не знайшов для цього підстав, що не є порушенням ЦПК України. Разом з тим сторони спору, зокрема Апелянт, також не скористалися правом звернутися до суду щодо спільного розгляду у межах одного провадження цього спору (справа № 824/45/23) та спору щодо скасування Рішення МКАС при ТПП України (справа № 824/20/23).
 
75.       Відповідно до статті 4 Закону про МКА сторона, яка знає про те, що яке-небудь положення цього Закону, від якого сторони можуть відступати, або яка-небудь вимога, згідно з арбітражною угодою, не були дотримані, і проте продовжує брати участь у арбітражному провадженні, не заявивши заперечень проти такого недотримування без невиправданої затримки, а якщо для цього передбачено будь-який строк, то протягом цього строку вважається такою, що відмовилась від свого права на заперечення.
 
76.       Згідно із статтею 5 Закону про МКА з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене у цьому Законі.
 
77.       Арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди (частина перша статті 7 Закону про МКА).
 
78.       Відповідно до частини другої статті 7 Закону про МКА арбітражна угода укладається в письмовій формі. Зокрема, ця угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами.
 
79.       Арбітражне рішення повинно бути винесене у письмовій формі та підписане одноособовим арбітром або арбітрами (згідно із частиною першою статті 31 Закону про МКА). В арбітражному рішенні повинні бути зазначені мотиви, на яких воно ґрунтується, висновок про задоволення або відхилення позовних вимог, сума арбітражного збору і витрат по справі, їх розподіл між сторонами. В арбітражному рішенні повинні бути зазначені його дата та місце арбітражу, як його визначено згідно з пунктом 1 статті 20 Закону про МКА (відповідно до частин другої та третьої статті 31 Закону про МКА).
 
80.       Частина перша статті 35 Закону про МКА передбачає, що арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесене, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 Закону про МКА, яка встановлює підстави для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення.
 
81.       Згідно із частиною другою статті 35 Закону про МКА сторона, що спирається на арбітражне рішення або порушує клопотання про його виконання, повинна подати оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену його копію, а також оригінал арбітражної угоди, зазначеної у статті 7 Закону про МКА, або належним чином засвідчену її копію.
 
82.       Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни (мова саме про зміну (заміну) змісту цього рішення, а не про його часткове скасування). Цей правовий висновок підтриманий практикою Верховного Суду (дивитись, наприклад, постанови від 10 грудня 2020 року у справі № 824/67/20, від 28 січня 2021 року у справі № 824/244/19, від 09 червня 2022 року у справі № 824/224/21, від 22 червня 2023 року у справі № 824/103/22).
 
83.       У межах розгляду заяви про визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу державний суд не вирішує питання, які стосуються суті спору, розглянутого у цьому арбітражі, не здійснює перегляд цього арбітражного рішення по суті спору. Про це справедливо зазначив Суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали від 22 травня 2023 року. Це відповідає вище зазначеним нормативним положенням та практиці Верховного Суду.
 
84.       Рішення МКАС при ТПП України відповідає умовам статті 31 Закону про МКА.
 
85.       Верховний Суд звертає увагу, що у межах розгляду питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, виходячи, зокрема, із формулювання підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України, Суд має розглянути питання компетенції міжнародного комерційного арбітражу (у даному випадку не з точки зору обґрунтованості його рішення, а з точки зору можливості його визнати та виконати).
 
86.       Відповідно до умов пункту другого статті V Європейської конвенції Суд застосовує українське законодавство, зокрема Закон про МКА, при вирішенні питання компетенції МКАС при ТПП України, заявленого Апелянтом. Відсутні підстави вважати, що конкретне питання (як його сформулював Апелянт) не віднесене на розсуд Апелянта відповідно до законодавства України, згідно якого здійснювався відповідний арбітражний розгляд, результатом якого є Рішення МКАС при ТПП України.
 
87.       Разом з тим судами не встановлені підстави, а Апелянтом вони не доведені, які б завадили Апелянту скористатися правами, передбаченими статтею V Європейської конвенції, щодо оскарження недійсної, на його думку, компетенції МКАС у заявленій частині Рішення МКАС при ТПП України. Також МКАС при ТПП України справедливо зазначив про дію статті 4 Закону про МКА щодо Апелянта у зв'язку із зазначеним. Тому Апелянт втратив юридичне право посилатися на відсутність компетенції МКАС при ТПП України у контексті усього Рішення МКАС при ТПП України або його окремої частини, підстави для висновку про поважні причини пропуску строку для заявлення цього аргументу Апелянта відсутні (не доведені Апелянтом).
 
88.       Також Верховний Суд звертає увагу на те, що наявність спору між сторонами договору щодо реалізації (розуміння) його положень сама по собі не обов'язково дорівнює відсутності договірного врегулювання того, чи іншого питання. Справедливим є й зворотне твердження - відсутність договірного врегулювання того, чи іншого питання, сама по собі не дорівнює наявності спору між сторонами договору щодо цього питання.
 
89.       Тому той факт, що сторони у Контракті та додаткових угодах до нього врегулювали умови своїх взаєморозрахунків не означає, що у них не може виникати спір щодо розуміння (реалізації) цих умов. Зазначене вказує на регулювання сторонами Контракту своїх правовідносин, а не спорів, які з них можуть виникнути.
 
90.       Завданням арбітражу є вирішення спору між сторонами договору, а не заповнення прогалин договірного врегулювання їх правовідносин. Сторони договору своїм формулюванням арбітражного застереження визначають коло правовідносин, до яких воно застосовується, а не змінюють суть інституту арбітражного розгляду - вирішення спорів у порядку арбітражу. Відповідно до умов розділу IX Контракту з під його дії не виключені спори, що виникають між його сторонами щодо розрахунків за Контрактом.
 
91.       Відповідно до встановлених та не спростованих обставин цієї справи Заявник спробував реалізувати умови пункту 9.1 Контракту, про що, у тому числі, зазначив й МКАС при ТПП України у своєму відповідному рішенні. Оскільки реалізація Заявником умов пункту 9.1 не призвела до вирішення спору відповідно до його умов - між сторонами Контракту виник спір, який не вдалося врегулювати «за Контрактом». А відповідно до умов пункту 9.3. Контракту «усі неврегульовані за Контрактом спори» передаються заінтересованою стороною Контракту на розгляд МКАС при ТПП України, а відтак, зазначений арбітражний розгляд відповідає умовам пункту 9.3. Контракту, у тому числі у вирішенні питань щодо розрахунків сторін Контракту.
 
92.       Отже, Контракт містить у пункті 9.3 арбітражну угоду, яка викладена у письмовій формі, не визнана недійсною та не втратила чинність на момент її застосування сторонами Контракту, у тому числі через недієздатність однієї із сторін Контракту щодо його підписання. Судами не встановлено, а сторонами спору не доведено, що вони не були попереджені належним чином про призначення відповідного арбітра та про відповідний арбітраж, були позбавлені можливості подати свої пояснення у цьому арбітражному розгляді, що склад арбітражу, сама арбітражна процедура як така, застосоване право не відповідають умовам цієї арбітражної угоди, що сам спір не міг бути переданий на розгляд МКАС при ТПП України або визнання та виконання Рішення МКАС при ТПП України, яке набрало законної сили та не було визнане недійсним, суперечить публічному порядку України. Зокрема, Апелянт не спростував дані, наведені у Довідці МКАС при ТПП України. Тому наявність інших підстав, передбачених статтею 478 ЦПК України, яким кореспондує стаття V Нью-Йоркської конвенції та частина перша статті 36 Закону про МКА, також не доведена у цій справі Апелянтом та не встановлена судами.
 
93.       Верховний Суд також приймає до уваги, що постановою Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 824/20/23 відмовлено у задоволенні апеляційної скарги Апелянта на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року - ухвала залишена без змін та набула чинності. Верховний Суд у справі № 824/20/23 дійшов правового висновку про відсутність для застосування до Рішення МКАС при ТПП України підпункту «в» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України, який за своїм змістом є аналогічним підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України.
 
94.       Враховуючи зазначене, Верховний Суд не вбачає підстав для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року, оскільки вона відповідає вимогам ЦПК України, зокрема статті 263.
 
(2.2)   Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року
 
95.       Стаття 59 Конституції України гарантує право будь-якої особи на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. При цьому кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Цьому кореспондує зміст статті 15 ЦПК України.
 
96.       Однією із Основних засад (одним з основних принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
97.       Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частина перша та пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
 
98.       Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 137 ЦПК України). У цій справі судами не встановлене, а сторонами спору не доведене надання Заявнику правничої допомоги за рахунок держави.
 
99.       Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
100.    Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
 
101.    Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
102.    У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
 
103.    Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України витрати Заявника на правничу допомогу покладаються на Апелянта у разі задоволення вимог Заявника (згідно із її пунктом 1), або на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог Заявника у разі часткового задоволення його вимог (згідно із її пунктом 3).
 
104.    Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
 
105.    Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).
 
106.    Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина друга статті 270 ЦПК України). Оскаржувана ухвала цю вимогу ЦПК України не порушує, Апелянт протилежного не довів.
 
107.    Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
 
108.    Згідно із частиною п`ятою статті 270 ЦПК України додаткове судове рішення може бути оскаржене. Зокрема, відповідно до пункту 13 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.
 
109.    Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частини перша-третя статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в актуальній редакції).
 
110.    Відповідно до сталого правового висновку Верховного Суду втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (дивитись, наприклад, постанови Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17). Також при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката суд має виходити з критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін спору (дивитись, наприклад, додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
 
111.    Отже, враховуючи зміст зазначених правових норм, клопотання учасника судового спору згідно із частиною п`ятою статті 137 ЦПК України про зменшення суми відшкодування ним судових витрат на правничу допомогу іншого учасника спору відповідно до умов частини другої статті 141 ЦПК України, яка дійсно надавалась, що доведено у суді та не спростовано цим учасником спору, не може передбачати звільнення цього учасника спору від обов'язку такого відшкодування, навіть якщо ці витрати можуть бути компенсовані за рахунок держави відповідно до умов ЦПК України. Частина друга статті 141 ЦПК України у зв'язку з іншими правовими нормами ЦПК України не передбачає право учасника спору відмовитись від відшкодування ним дійсних та доведених судових витрат іншого учасника спору на правничу допомогу, якщо у нього виник такий обов'язок відповідно до умов ЦПК України.
 
112.    Тому вимога Апелянта у касаційній скарзі на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року, якою частково задоволене його клопотання про зменшення суми відшкодування витрат Заявника на правничу допомогу з 500,00 Євро до 400,00 Євро у справі № 824/45/23, не може зводитись до повного звільнення Апелянта від зазначеного відшкодування, враховуючи, що він не спростував у Суді першої інстанції факт надання відповідної правничої допомоги Заявнику та не спростовує цей факт в межах апеляційного перегляду цієї ухвали апеляційного суду. Також треба враховувати, що Апелянт вимагає у межах цієї справи лише часткового скасування ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року, яка є результатом судового розгляду зазначеної заяви Zentrum Solutions AG, щодо подання якої й надавалась відповідна правнича допомога Заявнику. У даному випадку (за встановлених обставин справи та наданих доказів у ній) спір може стосуватися виключно розміру цього відшкодування, а не самого обов'язку такого відшкодування як такого.
 
113.    Суд першої інстанції, оцінюючи питання зменшення суми відшкодування судових витрат Апелянтом на користь Заявника, керувався приписами Глави 5 ЦПК України, правовими висновками Верховного Суду. Зокрема, частинами першою та другою статті 89 ЦПК України, які передбачають, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
114.    Апелянт не довів, що зазначена оцінка Суду першої інстанції суми відшкодування судових витрат Заявника на правничу допомогу не відповідає вимогам ЦПК України. Його незгода з оцінкою Судом першої інстанції доказів у справі сама по собі не означає порушення судом ЦПК України.
 
115.    Також Верховний Суд звертає увагу, що гарантії статті 59 Конституції України та відповідна дія статті 15 ЦПК України розповсюджуються на особу не залежно від того, чи є у її штаті юристи. Тобто учасник спору не має доводити відсутність у його штаті юристів, щоб довести своє право на отримання правничої допомоги адвоката на підставі відповідного договору та відповідне відшкодування судових витрат на цю допомогу. Крім того, наявність у штаті учасника спору юристів сама по собі також не означає обмеження щодо цієї особи дії статті 59 Конституції України та статті 15 ЦПК України. 
 
116.    Посилаючись на незадовільний фінансовий стан, Апелянт не надав жодних доказів цього, зокрема того, що цей стан не дозволяє йому компенсувати Заявнику витрати на правничу допомогу у сумі 400,00 Євро, які підлягають компенсації відповідно до умов Закону.
 
117.    Враховуючи зазначене, Верховний Суд не бачить підстав для скасування ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року, оскільки вона відповідає вимогам ЦПК України, зокрема статті 263.
 
(3) Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
 
118.    Верховний Суд дійшов висновку, що Апелянт не довів у межах заявленого оскарження невідповідність ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року та ухвали Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року вимогам Закону.
 
119.    Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України).
 
120.    Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, на підставі здійсненої вище оцінки аргументів учасників справи Верховний Суд як суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційних скарг Апелянта та залишенні без змін оскаржуваних судових рішень Суду першої інстанції.
 
(4) Розподіл судових витрат
 
121.    Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
 
122.    Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої статті 141 ЦПК України).
 
123.    Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
 
124.    Згідно із платіжною інструкцією від 13 червня 2023 року № 1132 ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» сплатило судовий збір за подання апеляційної скарги на основне оскаржуване судове рішення у сумі 2 684,00 грн.Апелянт заявив вимогу про відшкодування суми цього судового збору Заявником.
 
125.    Враховуючи результат апеляційного перегляду справи, витрати зі сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Апелянта.
 
126.    Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частини перша та третя статті 134 ЦПК України).
 
127.    Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).
 
128.    Згідно з частинами другою та третьою статті 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд ухвалює додаткове рішення.
 
129.    Представник Zentrum Solutions AG заявив до відшкодування Заявнику судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом апеляції Апелянта на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року. Згідно із частиною третьою статті 134 ЦПК України він надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми відповідних судових витрат Заявника - 400,00 Євро. 
 
130.    Відповідно до статті 246 ЦПК України для вирішення питання про розподіл судових витрат Верховний Суд призначає судове засідання у справі.
 
Керуючись частиною другою статті 24, статтею 141, статтею 246, частиною другою статті 351, статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
1.   Відмовити у задоволенні апеляційних скарг Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» у особі її відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року.
 
2.   Залишити без змін ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року.
 
3.   Призначити судове засідання у справі для вирішення питання про розподіл понесених учасниками справи судових витрат на 31 серпня 2023 року о 10:00 год.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий суддя | В. В. Пророк
Судді: | А. І. Грушицький
| Є. В. Петров

Повний текст постанови складений 22 серпня 2023 року.