Ухвала
 
23 серпня 2023 року
м. Київ

справа № 640/364/19
провадження № 61-12248св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,  Фаловської І. М.,              
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємця Івана Олександровича, ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, визнання іпотеки припиненою та зняття заборони на відчуження майна, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Київського районного суду міста Харкова від 02 листопада 2020 року в складі судді Бородіної Н. М. та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року в складі колегії суддів: Гальонкіна С. А.,          Карпушина Г. Л., Хіль Л. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємця І. О.,       ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, визнання іпотеки припиненою та зняття заборони на відчуження майна.
 
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що 14 листопада 2007 року між АКБ СР Укрсоцбанк та  ОСОБА_4  був укладений договір кредиту №820/3-27/21/04-7/260, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 120 000,00 грн, а останній зобов`язався повернути його, зі сплатою відсотків. Кінцевий строк погашення кредиту          10 листопада 2014 року.
 
14 листопада 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (у подальшому змінила прізвище на ОСОБА_1 )  укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .
 
09 лютого 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк», як правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладений договір поруки, відповідно до якого останній зобов`язався перед банком відповідати за виконання       ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором від 14 листопада           2007 року № 820/3-27/21/04-7/260.
 
10 лютого 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором                          № 820-/3-27/21/02-7/505 від 14 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І. А., зареєстрований у реєстрі за № 339.
 
25 лютого 2016 року на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємця І. О. за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності зазначені такі документи: іпотечний договір № 820-/3-27/21/02-7/505                від 14 листопада 2007 року, договір про відступлення права вимоги                 від 10 травня 2015 року, три вимоги про виконання порушеного зобов`язання від 22 лютого 2015 року, три рекомендованих повідомлення про вручення поштового відправлення та чеки.
 
З проведеною реєстрацією права власності позивач не погоджується, оскільки нею не отримано письмової вимоги про виконання порушеного зобов`язання за договором кредиту; на момент укладання договору іпотеки в Законі України «Про іпотеку» були відсутні положення, які передбачали задоволення вимог іпотекодержателя на підставі застереження в договорі; на час проведення оспорюваної реєстрації була відсутня оцінка іпотечної квартири; також на момент проведення державної реєстрації спливли строки позовної давності для звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок чого договір іпотеки є недійсним.
 
Враховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила:
визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно - двокімнатну квартиру  АДРЕСА_1 , проведену на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємця І. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;
 
визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором № 820/3-27/21/02-7/505                      від 14 листопада 2007 року та договором від 10 лютого 2015 року про відступлення права вимоги за іпотечним договором № № 820/3-27/21/02-7/505 від 14 листопада 2007 року;
 
зняти заборону на відчуження квартири  АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 02 листопада            2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.
 
08 грудня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду міста Харкова             від 02 листопада 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду         від 20 жовтня 2022 року у цій справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вказану позовну вимогу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У березні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).
 
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
 
Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення направлена у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
 
З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємця Івана Олександровича, ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності, визнання іпотеки припиненою та зняття заборони на відчуження майна, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Київського районного суду міста Харкова від 02 листопада 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року призначити до судового розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                      В. В. Сердюк
                                                                                              С. О. Карпенко
І. М. Фаловська