Справа № 450/2445/23                                Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. Провадження № 33/811/1125/23                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді - Белени А.В.,
за участю представника особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності – адвоката Мельничука І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, за апеляційною скаргою адвоката Мельничука Ігоря Андрійовича на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 липня 2023 року,

встановив :
Постановою судді Пустомитівського районного  суду Львівської області  від  06.07.2023 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  у дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. судового збору.
ОСОБА_1 , визнаний винним у тому, що він 07 травня 2023 року о 01 год. 45 хв. на перехресті вулиць Індустріальної та Січових Стрільців в с. Муроване Львівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння очей, нереагування зіниць очей на світло, сповільнена мова. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На дану постанову адвокат Мельничук І.А., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить: скасувати постанову, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, - закрити.
Апелянт покликається на те, що на момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 водійське посвідчення втратило чинність, то позбавити його права на керування терміном на 1 рік вважає незаконним, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на займання тією чи іншою діяльністю, що регулюється державою, якщо на момент події особа не мала таких прав або повноважень. Тому, беручи до уваги таку юридичну колізію, що на думку апелянта, як будь-яка недосконалість законів повинна бути не на шкоду громадянину, а як у відповідності до ст.62 Конституції України.
Звертає увагу суду, що відеоматеріали, зібрані працівниками поліції, не можуть вважатись фактичними доказами по справі, оскільки перший запис не містить відеозапису, а лише звук, а інший диск подано з відеозаписом з мобільного телефону, що не може бути офіційно долученим до матеріалів справи, оскільки є вичерпний перелік сертифікованих засобів відеофіксації, дозволених для використання працівниками поліції і відсутність на відео дати запису, номеру пристрою і часу запису говорить про те, що відео зроблено поза затвердженою процедурою відеофіксації. Вказує, що відео є фрагментарним.
ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явився. У судовому засіданні представник - адвокат Мельничук І.А., не заперечував проти розгляду справи у відсутності його довірителя.
Заслухавши пояснення адвоката Мельничука І.А. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, а саме: 
-  протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 186755 від 07 травня 2023 року та його копією, де вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц» номерний знак  НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння очей, нереагування зіниць очей на світло, сповільнена мова. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння  в медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився під відеозапис, чим своїми діями порушила п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП( а.с. 1); 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 травня 2023 року в закладі охорони здоров`я Буська ЦРЛ ( а.с. 2);
- рапортом поліцейського СРПП ВНП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ст. сержанта поліції Брездень Р. від 07.05.2023 року ( а.с. 3);
-  копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 191442 від 07 травня 2023 року ( а.с. 6);
- відеозаписамиз нагрудної камери поліцейського події за участю ОСОБА_1 від 07 травня 2023 року, що є додатком до протоколу ( а.с. 7).
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 3 зазначеної статті за певних випадків огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться в закладах охорони здоров`я.
Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.
Згідно з п. 2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Таким чином, при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
Доводи апелянта про те, що ніхто не може бути позбавлений права на займання тією чи іншою діяльністю, що регулюється державою, якщо на момент події особа не мала таких прав або повноважень, не беруться до уваги,оскільки вилучення в особи водійських прав, не позбавляє останнього  самого права і в подальшому поновлення такого посвідчення. Так, відповідно до  п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.
Покликання сторони захисту на те, що відеозапис є фрагментарним, несертифікованим та таким, що не може вважатись фактичними доказами по справі спростовуються наступним. Хоч наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, водночас на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та такий відеозапис дає можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мельничука Ігоря Андрійовича – залишити без задоволення. 
Постанову судді Пустомитівського районного  суду Львівської області  від  06.07.2023 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.
Суддя Альберт БЕЛЕНА