ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 680/935/20
Провадження № 22-ц/4820/1478/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.
за участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №680/935/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року (суддя Яцина О.І., повне судове рішення складено 08 червня 2023 року) та на додаткове рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року (суддя Яцина О.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Новоушицької селищної ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування записів у Поземельній книзі.
Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала, що вона є власником домоволодіння та земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0065, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Позивачка зазначає, що до її нерухомості наявний єдиний проїзд (заїзд), розташований по АДРЕСА_1 на відстані 2-4 метри вздовж домоволодіння ОСОБА_2 та належної їй земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Позивачка посилається на те, що починаючи з січня 2020 року відповідачка чинить їй перешкоди у користуванні зазначеним вище проїздом: ставила на проїзді транспортні засоби, поставила бетонну опору, насипала каміння, піску, зняла верхній шар ґрунту, викопала рів під фундамент для будівництва огорожі та частково вже побудувала нову огорожу на проїзді до земельної ділянки та будинковолодіння ОСОБА_1 . 
На звернення позивачки ОСОБА_2 повідомила, що вона має намір побудувати огорожу відповідно до відомостей, які внесені 17.02.2020 до Державного земельного кадастру шляхом виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки. Однак, ОСОБА_1 вважає, що такі дії відповідачки є неправомірними, а записи в Поземельній книзі №003 та №004 від 17.02.2020 підлягають скасуванню. Адже, на підставі рішення Новоушицької селищної ради №35 від 04.04.2016, яким надано дозвіл відповідачці на розроблення технічної документації із землеустрою, ФОП ОСОБА_4 у 2016 було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та споруд по АДРЕСА_1 , де вірно було відображено межі земельної ділянки ОСОБА_2 , вірно визначені координати поворотних точок меж земельної ділянки, межові знаки прийняті на зберігання, власниками суміжних земельних ділянок погодженні межі земельної ділянки відповідачки. І рішенням Новоушицької селищної ради від 22.11.2016 було затверджено вищевказану технічну документацію із землеустрою та встановлено межі земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0053. Проте, право приватної власності ОСОБА_2 за цю земельну ділянку зареєстровано не було. 
В подальшому, як зазначає позивачка, на замовлення відповідачки ПП «Земельно-юридичний центр» 04.02.2020 розроблено ще одну технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та споруд по АДРЕСА_2 на підставі вищевказаної технічної документації в Поземельній книзі на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 зроблено записи №003 та №004 у зв`язку із виправленням відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки. Та 05.03.2020 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок вищевказаних дій змінилися межі земельної ділянки відповідачки, так її частина розташована на проїзді до земельної ділянки позивачки, де ОСОБА_2 здійснила будівництво кам`яного фундаменту від огорожу зі сторони АДРЕСА_1 та кам`яну огорожу зі сторони ОСОБА_1 відповідно до відомостей, що внесені 17.02.2020 до Державного земельного кадастру. 
Позивачка зазначає, що технічна документація, виготовлена ПП «Земельно-юридичний центр», розроблена з порушенням норм чинного законодавства та не могла бути підставою для внесення державним кадастровим реєстратором відповідних змін до Державного земельного кадастру. Крім того, Новоушицька селищна рада не уповноважувала ОСОБА_2 на вчинення таких дій.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою проїздом/заїздом до її домоволодіння шляхом знесення (демонтажу) новозбудованої огорожі (бетонного фундаменту з металевими стовпчиками), що розміщена на проїзді до домоволодіння ОСОБА_1 та приведення земельної ділянки у попередній стан (влаштування проїзду) за рахунок ОСОБА_2 ; скасувати записи №003 та №004 у Поземельній книзі на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 від 17.02.2020.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року по справі призначено комплексну судову експертизу з питань землеустрою та почеркознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2021 року скасовано ухвалу суду від 26 травня 2021 року в частині доручення проведення експертизи ХНДЕКЦ МВС України та доручено проведення експертизи експертам ХВ КНДІСЕ. В іншій частині ухвалу залишено без змін. На час проведення експертиз провадження у справі зупинено.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 08 листопада 2022 року провадження у справі поновлено.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2022 року провадження у справі зупинено на час проведення експертиз.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 лютого 2023 року провадження у справі поновлено.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2023 року залучено до участі у справі співвідповідача Новоушицьку селищну раду.
10 травня 2023 року до Новоушицького районного суду Хмельницької області надійшла заява від ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, в якій остання просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою проїздом/заїздом до її домоволодіння шляхом знесення (демонтажу) новозбудованої огорожі (бетонного фундаменту з металевими стовпчиками), яка розміщена на проїзді до домоволодіння ОСОБА_1 та приведення земельної ділянки у попередній стан (влаштування проїзду) за рахунок ОСОБА_2 ; скасувати запис у Поземельній книзі на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 – запис № 003 від 17.02.2020 (Земельна ділянка. Загальні відомості); скасувати запис у Поземельній книзі на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 – запис № 004 від 17.02.2020 (Кадастровий план земельної ділянки та експлікація земельних угідь) та привести кадастровий план земельної ділянки, координати поворотних точок меж земельної ділянки, експлікацію земельних угідь у відповідність до кадастрового плану земельної ділянки, координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікації земельних угідь, які містяться у записі №002 від 13.07.2016 у Поземельній книзі на земельну ділянку 6823387000:02:001:0053.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 16 травня 2023 року прийнято заяву про зміну предмету позову.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року позов задоволено частково. Вирішено усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою - проїздом/заїздом до домоволодіння ОСОБА_1 шляхом знесення (демонтажу) новозбудованої огорожі (бетонного фундаменту з металевими стовпчиками), яка розміщена на проїзді до домоволодіння ОСОБА_1 та приведення земельної ділянки у попередній стан (влаштування проїзду) за рахунок ОСОБА_2 . Вирішено скасувати запис у Поземельній книзі на земельну ділянку 6823387000:02:001:0053 - запис №003 від 17 лютого 2020 року (Земельна ділянка. Загальні відомості) та скасувати запис у Поземельній книзі на земельну ділянку 6823387000:02:001:0053 №004 від 17 лютого 2020 року (Кадастровий план земельної ділянки та експлікація земельних угідь) та привести кадастровий план земельної ділянки, координати поворотних точок меж земельної ділянки, експлікацію земельних угідь у відповідність до кадастрового плану земельної ділянки, координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікації земельних угідь, які містяться у записі №002 від 13 липня 2016 року у Поземельній книзі на земельну ділянку 6823387000:02:001:0053. В іншій частині позову відмовлено.
Додатковим рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи розмірі 38434, 32 грн, з яких: 420, 40 грн - за подання заяви про забезпечення позову; 2522, 40 грн - за подання позовної заяви; 6000 грн - за проведення земельно-технічного дослідження (залучення спеціаліста, експерта); 5491, 52 грн - за проведення комплексної судової експертизи; 24000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись із цими рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржила їх в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка вказує, що суд першої інстанції помилково зазначив в рішенні про те, що відповідачка не будучи власником земельної ділянки у 2020 році виготовила технічну документацію щодо відновлення меж, адже ОСОБА_2 є законним власником земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 та використовує її відповідно до цільового призначення. Апелянтка посилається на те, що ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження порушення її прав чи інтересів саме оспорюваними записами у Поземельній книзі відносно земельної ділянки відповідачки. 
Також, ОСОБА_2 вказує на те, що суд помилково зазначив в рішенні, що до земельної ділянки позивачки є можливість облаштувати виключно один під`їзд, адже відповідно до заключення спеціаліста від 17.12.2020 ОСОБА_1 облаштувала та користується під`їздом до своєї земельної ділянки. Крім того, апелянтка звертає увагу суду на те, що районний суд безпідставно відхилив та не взяв до уваги схему, що наявна в технічній документації від 1986 року, адже така схема виготовлена спеціалістами Новоушицького районного БТІ, де зазначається, що саме така схема стосується виносу в натурі границь земельної ділянки і розбивки будівель. І поміж того, свідок ОСОБА_4 вказав, що під час замірів у 2016 році ним не було витребувано технічної документації 1986 року та не була присутня під час замірів власниця земельної ділянки ОСОБА_2 , то ж заміри він робив приблизні і по встановленому паркану, і саме тому у технічній документації 2016 року була допущена помилка, яка змусила ОСОБА_2 повторно виготовити технічну документацію у 2020 році. 
Також, районним судом не з`ясовано кому, крім відповідачки, належить земельна ділянка, на якій позивачка самовільно облаштувала під`їзд до своєї земельної ділянки. І в порушення процесуальних норм, як на порушення прав позивачки, суд послався на Акт Новоушицької селищної ради від 07.10.2020, який не стосується ОСОБА_1 та предмету спору у цій справі. Проте, в Акті обстеження території загального користування та земельної ділянки від 03.12.2020, який суд першої інстанції залишив поза увагою, зазначено, що ОСОБА_1 під`їзд до своєї земельної ділянки облаштувала самовільно та зобов`язано останню прибрати шар ґрунту, який було насипано для облаштування даного під`їзду (земельний насип).
Разом з тим, апелянтка вважає, що висновок експертного дослідження від 23.10.2020 виготовленого експертом ОСОБА_5 на замовлення позивачки не в межах розгляду цієї справи та не згідно ухвали суду, є неналежним доказом, адже представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 та експерт ОСОБА_5 перебувають у родинних відносинах, то ж таке дослідження є необ`єктивним та не може вважатися належним і допустимим доказом у справі.
Помилковим, на думку ОСОБА_2 , є посилання суду на те, що рішення Новоушицької селищної ради від 04.04.2016 вичерпало свою дію, адже таке рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації та передачу у власність відповідачки земельної ділянки чинне станом на сьогодні та ніким не оскаржувалося.
Апелянтка зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вказав у рішенні про те, що аналіз координат поворотних точок меж земельної ділянки при виготовленні технічної документації землевпорядником у 2016 році та при виготовленні технічної документації ПП «Земельно-юридичний центр», які містяться у Поземельній книзі дає можливість встановити їх відмінність, оскільки не зазначає жодного належного та допустимого доказу, яким цю відмінність встановлено та не посилається на документи, які б свідчили про право власності на земельну ділянку, на якій розташований такий заїзд або ж про законність облаштування такого заїзду позивачкою.
Разом з тим, на думку апелянтки, незрозумілим є те, що у своєму рішенні суд першої інстанції вказує, що земельна ділянка ОСОБА_2 є спірною та відповідачкою неправомірно було розміщено на такій будівельні матеріали та каміння, однак дане твердження не відповідає дійсності з огляду на витяг з Державного земельного кадастру від 17.02.2020, який підтверджує право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, після відновлення її меж, як законної власниці.
Відносно посилання суду першої інстанції щодо непогодження меж земельної ділянки відповідачем ОСОБА_2 остання зазначає, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок, підписання акту погодження меж самостійного значення не має. Сам по собі факт не узгодження меж земельних ділянок під час виготовлення ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою у 2020 році, за відсутності доказів порушення межі та площі земельної ділянки, яка перебувала у користуванні інших землекористувачів, не може бути достатньою підставою для скасування запису у Поземельній книзі.
Також, апелянтка вважає незаконним та необґрунтованим додаткове рішення, яким вирішено питання про судові витрати. Так, на думку ОСОБА_2 , документи, які подані представником позивачки для визначення розміру судових витрат, не містять документального підтвердження витрат адвоката, що були необхідні для надання правничої допомоги, в них відсутні докази затраченого адвокатом часу для надання вказаних послуг, відсутні розрахунки вартості підготовки адвокатом процесуальних документів та відсутнє посилання на номер справи, що розглядається.
У зв`язку з ненаданням суду позивачкою доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом саме цієї справи у заявленому розмірі, з огляду на відсутність у основній та додатковій угоді, яку представник позивачки вважає доказом понесення таких витрат, посилань на даний судовий спір, суд першої інстанції неправомірно задовольнив заяву представника позивачки про розподіл судових витрат та витрат на правову допомогу. 
Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Так, позивачка зазначає, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2023 слідує, що речове право (право власності) на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 було зареєстровано за ОСОБА_2 05.03.2020; речове право (право власності) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_3 було зареєстровано за ОСОБА_2 13.03.2020, що розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 6823387000:02:001:0053. На момент (17.02.2020) внесення змін до відомостей про земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 ОСОБА_2 не набула статусу ні власника, ні користувача земельної ділянки, а також не набула статусу власника житлового будинку.
Позивачка вказує, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 виготовлена ПП «Земельно-юридичний центр» у 2020 році не затверджувалась Новоушицькою селищною радою і жодного рішення щодо зміни конфігурації цієї земельної ділянки не приймалось.
Позивачка вважає, що твердження ОСОБА_2 про те, що суддя Яцина О.І. протягом усього розгляду справи не приховував зацікавленість у результатах розгляду даної справи та прихильність до сторони позивача і її представника, а також про те, що експертне дослідження є необ`єктивним, оскільки представник позивача ОСОБА_6 та експерт ОСОБА_5 перебувають у родинних стосунках та про те, що суд першої інстанції перешкоджав відповідачу у доступі до правосуддя є надуманими і доказами не підтверджені.
ОСОБА_1 також вказує, що твердження ОСОБА_2 про те, що надані представником позивачки документи не містять документального підтвердження витрат адвоката є необґрунтованими, адже норми ЦПК України не вимагають від сторони, яка заявляє про відшкодування витрат, надання доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу адвокат витратив на виконання робіт та не вимагають наведення обґрунтування, чому саме таку кількість часу витратив адвокат на відповідні дії.
Поміж цього, позивачка вважає, що долучені ОСОБА_2 до апеляційної скарги копія витягу з ЄРДР, копія довідки №271 від 13.06.2023, копія архівного витягу з рішення від 20.02.1986 №36, копія рішення від 05.02.1986 №10, копія рішення у справі №680/816/18 не можуть бути прийняті апеляційним судом, адже відповідачка жодним чином не обґрунтувала неможливість подання до суду першої інстанції цих доказів. 
На думку позивачки, районним судом було надано оцінку усім доказам, які містяться у матеріалах справи, в тому числі наданих ОСОБА_2 .
Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.
Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 заперечує проти задоволення апеляційної скарги.
Позивачка ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 , представники відповідачів ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та Новоушицької селищної ради Хмельницької області до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника ради. Інші учасники про причини своєї неявки суд не повідомили.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. 
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України). 
Оскаржувані судові рішення не відповідають вказаним вимогам.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння в с. Антонівка, Кам`янець – Подільського р-ну, Хмельницької обл., що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності від 15.07.1989 (т.1 а.с.160).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0065, площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 . (т. 1 а.с.12).
19 жовтня 2017 року рішенням позачергової сесії Новоушицької селищної ради Хмельницької області VII скликання №24 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_1 , зокрема по земельній ділянці кадастровий номер 6823387000:02:001:0065, площею 0,2500 га. Встановлено ОСОБА_1 межі земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0065 (т. 1 а.с.36).
Рішенням позачергової сесії Новоушицької селищної ради Хмельницької області VII скликання від 04.04.2016 №35 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості): - орієнтованою площею 0,25 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності, яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1 ; - орієнтовною площею 0,48 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, яка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення за адресою: Хмельницька обл., Новоушицький р-н (тепер Кам`янець-Подільський), с. Антонівка (т.1 а.с.56, 172).
В 2016 році ФОП ОСОБА_4 на підставі заяви ОСОБА_2 та вищевказаного рішення селищної ради, виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.50-86).
Рішенням позачергової сесії Новоушицької селищної ради Хмельницької області VII скликання від 20.10.2016 №17 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, площею 0,2500 га, яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови в АДРЕСА_1 . Встановлено межі цієї земельної ділянки та передано її ОСОБА_2 безоплатно у власність (т.1 а.с.84-85).
13 липня 2016 року Відділом Держгеокадастру у Новоушицькому районі Хмельницької області відкрито поземельну книгу на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 (т.1 а.с.124-143, 243-253).
Згідно з витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відділом Держгеокадастру у Новоушицькому районі Хмельницької області 13.07.2016 проведено реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, виготовленої 29.04.2016 ФОП ОСОБА_4 (т. 1 а.с.106).
Рішенням Новоушицької селищної ради Хмельницької області від 22 листопада 2016 року № 26 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію ОСОБА_2 із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості): зокрема, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, площею 0,2500 га, яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови в АДРЕСА_1 . Встановлено ОСОБА_2 межі зазначеної земельної ділянки. Передано безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку зазначену у пункті 1 та підпункті 1.1. цього рішення. Зобов`язано ОСОБА_2 провести державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речовин прав (т. 1 а.с.173, т. 3 а.с.43).
Відповідно до листа Новоушицької селищної ради Хмельницької області від 03.02.2020 межі земельної ділянки ОСОБА_2 не поширюються на проїзд до двору позивачки від центральної дороги, спірні землі можна віднести до земель загального користування, ці землі можуть являти собою як незабудовані так і забудовані території (т.1 а.с.182).
У 2020 році на замовлення відповідачки ОСОБА_2 ПП «Земельно-юридичний центр» повторно виготовило технічну документацію на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 і підставною для її виготовлення, крім іншого, було рішення Новоушицької селищної ради від 04.04.2016 №35 (т. 1 а.с.87-123; 202-233).
Державним кадастровим реєстратором 17.02.2020 внесено зміни щодо виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, підстава внесення змін - звернення заявника від 14.02.2020 № ЗВ-9200110172020, запис №003 (Земельна ділянка. Загальні відомості) та запис №004 (Кадастровий план земельної ділянки та експлікація земельних угідь) (т. 1 а.с.134-141, 248-251). 
13.03.2020 державним кадастровим реєстратором внесено запис №005 про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 (т.1 а.с.142-143, 252-253).
Згідно Акту обстеження для встановлення (спростування) факту передачі в приватну власність частини земельної ділянки державної власності смуги відведення автодороги державного значення Т-23-08 Гуків-Дунаївці-Могилів-Подільський від 03.06.2020 межі земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області не винесені на місцевість (т.1 а.с.180).
Відповідно до висновку експертного дослідження №798ед/020 від 23.10.2020 на момент проведення огляду від вул. Центральної до земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 6823387000:02:001:0065, що розташована по АДРЕСА_1 , наявний один існуючий проїзд для транспортних засобів, який однак перегороджений залізобетонною опорою та нагромадженням каміння, що фактично не дають змоги здійснювати нормальний рух транспортних засобів по наявному шляху. Розташування проїзду відносно земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0065, АДРЕСА_1 , а також огорож суміжних земельних ділянок та інших споруд і рубежів, показане штриховкою зеленого кольору на Збірному кадастровому плані в Додатку №5. Каталог координат до Збірного кадастрового плану, який є невід`ємною його частиною, наведений в Додатку № 5а (т.1 а.с.24-49).
Відповідно до Акту обстеження території загального користування та земельної ділянки від 03.12.2020 громадянку ОСОБА_1 зобов`язано впорядкувати територію навпроти свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши її від землі, прибравши гілля та опале листя, а також очистити тротуар від шару ґрунту в бік домоволодіння ОСОБА_2 , герметизувати облаштовану на подвір`ї вигрібну яму шляхом бетонування дна та стін; громадянку ОСОБА_2 зобов`язано очистити тротуар від шару ґрунту навпроти свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 у бік домоволодіння ОСОБА_1 (т. 3 а.с.8 зворот, 97).
Згідно із висновком експерта №2999-3001/21-26 від 25 січня 2023 року копія Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , яка розроблена ПП «Земельно-юридичний центр» у 2020 році, за складом, змістом відповідає нормам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, а за правилами оформлення не відповідає нормам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, які діяли на дату її виготовлення - 2020 рік. Затвердження даної документації законодавством не передбачено.
У зв`язку з відсутністю оригіналу технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га, кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, адреса АДРЕСА_4 (виготовленої ПП «Земельно-юридичний центр» у 2020 році (лист Новоушицького районного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2021 року №680/935/20/3090/2021) провести почеркознавче дослідження та надати відповідь на питання ухвали суду «Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_1 у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га, кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, адреса АДРЕСА_4 , (що виготовлена ПП «Земельно-юридичний центр» у 2020 році), а саме на аркушах «План меж земельної ділянки» та «Акті прийому передачі межових знаків на зберігання» ОСОБА_1 , чи іншою особою?» не виявилось можливим.
Побудована частина огорожі земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, адреса: АДРЕСА_4 , розташована на проїзді для транспортних засобів від вулиці Центральної до земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 6823387000:02:001:0065 адреса: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновку експертного дослідження від 23 жовтня 2020 року та інших матеріалів справи, в тому числі фото.
Побудована частина огорожі земельної ділянки, кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, адреса: АДРЕСА_4 , перешкоджає заїзду транспортних засобів від вулиці Центральної до земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 6823387000:02:001:0065, адреса: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.132-162).
Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2023 власницею земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0053, є ОСОБА_2 , реєстрація відбулась 05.03.2020, документи, що подані для реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), №26, виданий 22 листопада 2016 року, видавник: Новоушицька селищна рада (т. 3 а.с.58, 59).
Постановляючи судове рішення про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою – проїздом/заїздом до домоволодіння ОСОБА_1 та скасовуючи записи №003 та №004 у Поземельній книзі на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 із приведенням кадастрового плану земельної ділянки, координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікацію земельних угідь у відповідність до кадастрового плану земельної ділянки, координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікації земельних угідь, які містяться у записі №002 від 13.07.2016 у Поземельній книзі на земельну ділянку 6823387000:02:001:0053, суд першої інстанції виходив із того, що в ході судового розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що позивачка, будучи власницею земельної ділянки 6823387000:02:001:0065, зазнає порушення свого права володіння та користування нею, адже будівництво відповідачкою паркану на заїзді до домоволодіння позивачки, обмежує останню в доступі до АДРЕСА_1 , при цьому ОСОБА_1 має лише один заїзд до свого домоволодіння. 
Та, врахувавши, що саме по собі зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди позивачці користуватися земельною ділянкою шляхом розблокування можливості заїзду до власного домоволодіння, вирішить спір лише частково, суд дійшов до висновку про наявність підстав для скасування записів у Поземельній книзі в межах заявлених вимог, що у свою чергу приведе до повернення земельної ділянки відповідачки до її попередніх меж, усуне часткове накладання на землю комунальної власності та загального користування громадян, відновить можливість користуватися заїздом та забезпечить не повторення спору в майбутньому.
Разом з тим, відмовляючи в задоволені позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та Новоушицької селищної ради Хмельницької області суд виходив з їх необґрунтованості, оскільки не знайшло свого підтвердження посилання позивачки те, що вказані суб`єкти вчинили дії, які б могли порушити права ОСОБА_1 щодо використання своєї земельної ділянки.
Колегія суддів погоджується із висновками районного суду щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині усунення перешкод ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою – проїздом/заїздом до домоволодіння позивачки та в частині відмови у позові до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та Новоушицької селищної ради Хмельницької області, оскільки такі висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про скасування записів №003 та №004 у Поземельній книзі на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 та приведення кадастрового плану, координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікацію земельних угідь у відповідність до кадастрового плану земельної ділянки, координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікації земельних угідь, які містяться у записі №002 від 13.07.2016 у Поземельній книзі на земельну ділянку 6823387000:02:001:0053.        
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - проїздом/заїздом до її домоволодіння. шляхом знесення (демонтажу) новозбудованої огорожі (бетонного фундаменту з металевими стовпчиками), яка розміщена на проїзді до домоволодіння позивачки та приведення земельної ділянки у попередній стан (влаштування проїзду) за рахунок ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
       За положеннями ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.
Згідно ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для користування стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За загальними правилами доказування, визначеними ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.ч. 1, 3 ст. 77, ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Системний аналіз наведених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування такі обставини, а суд, виходячи з наданих сторонами доказів здійснює їх оцінку.
Оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України подані учасниками справи та їх представниками докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачка, будучи власницею земельної ділянки кадастровий номер 6823387000:02:001:0065 зазнає порушення свого права володіння та користування зазначеним майном, адже будівництво ОСОБА_2 паркану на заїзді до домоволодіння ОСОБА_1 обмежує останню в доступі до АДРЕСА_1 , а тому наявні підстави для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою – проїздом/заїздом до домоволодіння ОСОБА_1 шляхом знесення ОСОБА_2 новозбудованої огорожі. Та, враховуючи, що діями ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та Новоушицької селищної ради Хмельницької області не були порушені права позивачки щодо належного використання земельної ділянки, що перебуває у її власності, тому районний суд правомірно відмовив в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до цих відповідачів. 
Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив та не взяв до уваги докази, а саме: заключення спеціаліста від 17.12.2020; схему, яка міститься у технічній документації від 1986 року; Акт обстеження території загального користування та земельної ділянки від 03.12.2020 та покази свідка ОСОБА_4 , а також доводи апелянтки на неправомірне посилання суду на висновок експертного дослідження від 23.10.2020 і Акт обстеження земельної ділянки від 07.10.2020 є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ці докази були предметом дослідження суду першої інстанції, яким у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України районним судом, в сукупності із іншими доказами, дано оцінку. І ці доводи зводяться до незгоди апелянта із оцінкою доказів судом першої інстанції. А висновок експертного дослідження від 23.10.2020, що поданий стороною позивача, судом першої інстанції оцінено як письмовий доказ у сукупності із іншими доказами, 
Посилання апелянтки на те, що в матеріалах справи відсутні докази відносно того, що під`їзд до будинковолодіння позивачки є саме проїздом для транспортних засобів спростовується висновком експерта №2999-3001/21-26 від 25.01.2023. 
Доводи ОСОБА_2 стосовно безпідставності позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з огляду на наявність іншого заїзду до будинку по АДРЕСА_4 є в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України недоведеними, а тому апеляційним судом до уваги не беруться. Разом з тим, копія витягу з дослідження (т. 1 а.с. 256), на який посилається апелянтка, не спростовує факту чинення ОСОБА_2 перешкод позивачці у доступі до свого будинковолодіння та земельної ділянки.
Посилання в апеляційній скарзі на зацікавленість судді головуючого по справі у результаті розгляду справи нічим не підтверджені та є надуманими.
З огляду на наведене рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод слід залишити без змін, а апеляційну скаргу в цій частині – без задоволення.
Щодо позовних вимог про скасування записів №003 та №004 у Поземельній книзі на земельну ділянку кадастровий номер 6823387000:02:001:0053 та приведення кадастрового плану, координати поворотних точок меж земельної ділянки, експлікацію земельних угідь у відповідність до кадастрового плану земельної ділянки, координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікації земельних угідь, які містяться у записі №002 від 13 липня 2016 року у Поземельній книзі на земельну ділянку 6823387000:02:001:0053.
Так, відповідно до правил ст. ст. 2, 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У §145 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.
У ст. 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, ст. 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається ст. 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Такі правові позиції Верховний Суд виклав в постановах від 22 травня 2019 року у справі №310/7353/13-ц та від 17 березня 2020 року у справі 274/4841/17.
Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 ст. 152 ЗК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновок, що «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98)».
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом (ч. 7 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: - поділу чи об`єднання земельних ділянок; - якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; - ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Належним способом захисту прав позивачки може бути звернення до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, чим і скористалася ОСОБА_1 , заявивши таку позовну вимогу та довівши, що їй чиняться ОСОБА_2 перешкоди в реалізації цих прав.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 26 квітня 2023 року у справі №727/2415/22.
Оскільки позовні вимоги про скасування записів в Поземельній книзі не є ефективним способом захисту порушених прав позивачки, у їх задоволенні належить відмовити саме з мотивів обрання позивачкою неефективного способу захисту своїх прав.
А тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про безпідставність задоволення судом позовних вимог щодо скасування записів у Поземельній книзі №003 та №004 від 17.02.2020 та вчинення дій є такими, що заслуговують на увагу.
Таким чином, рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року в частині задоволених позовних вимог щодо скасування записів в Поземельній книзі та вчинення дій слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені цих вимог ОСОБА_1 .
Щодо додаткового рішення суду та розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Ухвалюючи додаткове рішення у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що поданими доказами підтверджується факт надання ОСОБА_1 адвокатом Цюпик О.В. правничої допомоги та її розмір (24 000 грн) і застосувавши вимоги ст. 141 ЦПК України наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 наступні судові витрати: 420,40 грн - за подання заяви про забезпечення позову, 2522,40 грн - за подання позовної заяви, 6000 грн - за проведення земельно-технічного дослідження, 5491,52 грн - за проведення комплексної судової експертизи та 24000 грн – за надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Положеннями ч 1-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч 3, 4 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.
Згідно вимог ч 1 - 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, надання правничої допомоги ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Цюпик О.В. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачкою надано: ордер серії ХМ №044406 від 19.10.2020 на представництво інтересів в Новоушицькому районному суді Хмельницької області ОСОБА_1 адвокатом Цюпик О.В. (т.1 а.с.189), копію договору про надання правової допомоги від 03.07.2020, укладеного з адвокатом Цюпик О.В., копію Додаткової угоди від 15.11.2022 до Договору про надання правової допомоги від 03.07.2020 та Акт виконаних робіт від 01.06.2023 за Договором про надання правової допомоги від 03.07.2020 (а.с.15-18 справи про ухвалення додаткового рішення (провадження 2-др/680/1/23)).
Також, позивачкою долучено до матеріалів справи дублікат квитанції до платіжної інструкції від 29.10.2020 на суму 420,40 грн за подання до суду заяви про забезпечення позову; дублікат квитанції до платіжної інструкції від 06.11.2020 на суму 2522,40 грн за подання позовної заяви; копію розрахункової квитанції від 16.09.2020 на суму 6000 грн про оплату послуг з проведення земельно-технічного дослідження; копію квитанції від 18.10.2021 на суму 9266,94 грн за проведення експертизи №2999-3001/21-26 (а.с.6, 9, 10, 12 справи про ухвалення додаткового рішення (провадження 2-др/680/1/23)), проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, згідно акту здачі-приймання висновку експертів загальна вартість експертизи становить 5491,52 грн (т.2 а.с.161). 
Колегія суддів вважає, що позивачкою надано належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та інших витрат, що пов`язані з розглядом справи, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність законних підстав для відшкодування з відповідачки на користь позивачки судових витрат.
І доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо незаконності на необґрунтованості додаткового рішення суду з підстав невідповідності його вимогам закону є такими, що не заслуговують на увагу.
Також, посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 в наданих документах на підтвердження витрат на правову допомогу не зазначено номеру справи, а тому у суду першої інстанції були правові підстави для відмови у стягненні цих витрат не приймаються до уваги колегією суддів, адже Договір про надання правової допомоги датований 03.07.2020, тоді як позовну заяву ОСОБА_1 подала до суду 09.11.2020, що унеможливило адвоката вказати в зазначеному договорі номер справи. Водночас, в п.1.1 Договору про надання правової допомоги від 03.07.2020 зазначено, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у справі про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування записів та реєстрації, що є тотожними вимогам позовної заяви. 
       Разом з тим, враховуючи, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про скасування записів в Поземельній книзі та вчинення дій скасовано та суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність законних підстав для ухвалення в цих частинах нового судового рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог, тому за результатами перегляду рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року оскаржуване додаткове рішення  Новоушицького районного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року слід змінити, зменшивши визначену судом загальну суму понесених судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи до 20752 грн 72 коп, витрати на професійну правничу допомогу до 8000 грн (24000 грн / 3 (пропорційно до задоволених позовних вимог)) та судового збору за подання позовної заяви до 840 грн 80 коп (2522,40 грн (ставка судового збору за позовну вимогу, що задоволена судом першої інстанції та залишена без змін апеляційним судом)/3).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Встановлено, що при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено 3783,60 грн судового збору.
Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2522,40 грн (840,80 грн (ставка судового збору за одну позовну вимогу) * 2 *150%).
       Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року в частині задоволених позовних щодо скасування записів в Поземельній книзі та вчинення дії скасувати та в цих частинах ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування запису у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 6823387000:02:001:0053 – запис № 003 від 17 лютого 2020 року (Земельна ділянка. Загальні відомості) та скасування запису у Поземельній книзі на земельну ділянку 6823387000:02:001:0053 – № 004 від 17 лютого 2020 року (Кадастровий план земельної ділянки та експлікація земельних угідь) та приведення кадастрового плану земельної ділянки, координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікацію земельних угідь у відповідність до кадастрового плану земельної ділянки, координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікації земельних угідь, які містяться у записі №002 від 13 липня 2016 року у Поземельній книзі на земельну ділянку 6823387000:02:001:0053 відмовити.
В решті рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року залишити без змін.
Додаткове рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 судових витрат змінити, зменшивши стягнуту загальну суму понесених судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи до 20752 грн 72 коп, з яких: на професійну правничу допомогу до 8000 грн та судового збору за подання позовної заяви до 840 грн 80 коп.
В решті додаткове рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 14 червня 2023 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) грн 40 коп судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 вересня 2023 року.

Судді                                          А.П. Корніюк

                                                І.В. П`єнта

О.І. Талалай