ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року	Львів	Справа № 380/1256/21 пров. № А/857/11824/23	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Хобор Р.Б.
при секретарі судового засідання:                 Кардаш В.В.

за участю позивача:                                          ОСОБА_1  
представника відповідача:                              Лазорко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду 06 квітня 2022 року (рішення ухвалене у м. Львів судом у складі головуючого судді Кедик М.В.)у справі №380/1256/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі – ГУ НП у Львівській області), в якому, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Львівській області від 22.12.2020 №3923 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками СУ ГУ НП у Львівській області» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Львівській області від 22.12.2020 №374 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області; поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області з 23.12.2020; стягнути з ГУ НП у Львівській області грошове та речове забезпечення за встановленими законодавством нормами за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 14.12.2020 т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області Сабанюк Т. затвердив висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни слідчим ВРЗЗКС СУ ГУ НП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 . Згідно з висновком службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни слідчим ВРЗЗКС СУ ГУ НП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 , ГУ НП у Львівській області 22.12.2020 видало наказ №3923 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками СУ ГУ НП у Львівській області», яким продублювало висновки, які вказані у висновку службового розслідування. На підставі наказу ГУ НП у Львівській області від 22.12.2020 № 3923, 22.12.2020 ГУ НП у Львівській області видало наказ № 374о/с про звільнення позивача зі служби відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за п, 6 ч. 1 от. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Зі змісту висновку службового розслідування, не встановлено вчинення ОСОБА_1 конкретних дій чи бездіяльності, що містять ознаки дисциплінарного проступку чи свідчать про невиконання позивачем службових обов`язків, а фактично лише вказано про факт наявності притягнення до адміністративної відповідальності, при чому за умови, що відсутні рішення як суду, так і відповідного поліцейського, які б набрали законної сили та якими було б встановлено факт порушення позивачем вимог ПДР України. Пояснення, які були зібрані в рамках проведення службового розслідування також не містять даних про вчинення дисциплінарного проступку.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 позов задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Львівській області від 22.12.2020 № 3923 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками СУ ГУНП у Львівській області» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП у Львівській області від 22.12.2020 № 374 о/с в частині звільнення  капітана поліції ОСОБА_1 , слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області; поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області з 23.12.2020; стягнуто з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 231  075, 05 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів; допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області та стягнення з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 14  995, 27 грн. з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУ НП у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 апеляційну скаргу ГУ НП у Львівській області задоволено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В подальшому постановою Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 07.06.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 скасовано, а справу направлено на новий розгляду до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як достовірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 01.09.2008 по 06.11.2015 перебував на службі в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 прийнятий на службу в поліції. Остання посада – слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області.
29.11.2020 працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України складено адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно слідчого ВРЗЗКС СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 . 
Наказом від 30.11.2020 № 3653 призначено службове розслідування за вказаним фактом.
14.12.2020 затверджено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни слідчим ВРЗЗКС СУ ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 .
Наказом від 22.12.2020 № 3923 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками СУ ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, передбачених ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.5 ПДР України, п. 5 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 та ч. 1 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, а також скоєння вчинку, що дискредитує та підриває авторитет поліції, на підставі п. 7 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 (0063102), накладено дисциплінарне стягнення – звільнення зі служби в поліції.
Наказом від 22.12.2020 № 374 о/с капітана поліції ОСОБА_1 , слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено з 22.12.2020 зі служби в поліції за п 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Вважаючи протиправними накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та про звільнення з поліції, позивач звернувся з позовом до суду.
Приймаючи рішення по справі та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в ході відібрання пояснення від ОСОБА_1 так і не було з`ясовано, чи вживав він спиртні напої 28.11.2020, в якій кількості та чи перебував в той день в стані алкогольного сп`яніння. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2021 у справі №462/7760/20, провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП. Також суд першої інстанції врахував, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2021 у справі № 462/8424/20 позов задоволено повністю, постанову серії ДПО 18 №983817 від 29.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення та визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП – скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо визнання ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрито. Суд першої інстанції зазначив, що одночасно враховуючи факт складання відносно позивача адміністративних протоколів, Дисциплінарною комісією не наведено прикладів та не обґрунтовано несумісні із проходженням служби етичні та службово-дисциплінарні норми поведінки поліцейського. Обставини, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, Комісією також встановлено не було. 
Суд зазначив, що сам факт складання адміністративних матеріалів не є самостійною підставою для висновку про вчинення поліцейським дій, що дискредитують орган поліції та подальшу несумісність із проходженням служби. 
Також вказав, що до позивача застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, без співставлення тяжкості допущених саме позивачем порушень службової дисципліни, без врахування особи останнього, даних, що його характеризують, та вважав, що такий вид стягнення не є співмірним. Службове розслідування проведено у період тимчасової непрацездатності позивача, за його відсутності, тобто право позивача на участь в проведеному відносно нього службового розслідування, на участь у процесі прийняття рішення, було відповідачем порушено.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Закон України «Про Національну поліцію»  від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Приписами ч.1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Положеннями ст. 18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
При цьому, згідно до ст. 64 вказаного Закону зобов`язання дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, закріплено і у тексті Присяги на вірність Українському народові, яку складає особа, яка вступає на службу в поліції.
Згідно з ст. 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут) відповідно до ст. 1 якого службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Статтею 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (частина 1 статті 15 Дисциплінарного статуту).
Аналіз змісту положень Дисциплінарного статуту вказує на те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законних і підзаконних актів із питань службової діяльності, бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, (далі - Порядок №893) відповідно до пункту 1 Розділу ІІ якого службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Системний аналіз зазначених норм, дає підстави для висновку, що накладенню дисциплінарного стягнення передує службове розслідування, прийняття рішення про його проведення належить до дискреційних повноважень керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30.11.2020 №3653 «Про призначення службового розслідування і створення дисциплінарної комісії» 29.11.2020 працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України складено адміністративні матеріали за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.130 КУпАП щодо слідчого ВРЗЗКС СУ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 . Ураховуючи, що дана обставина являється приводом для призначення службового розслідування, керуючись статтями 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, наказано призначити за даним фактом службове розслідування у формі письмового провадження.
Метою проведення службового розслідування є перевірка і уточнення, в межах наданих повноважень відомостей, які мають значення для встановлення обставин вчинення поліцейськими дисциплінарного проступку, зняття безпідставних звинувачень або підозр.
В ході службового розслідування встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 користується автомобілем «Nissan Aimera» д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 15.06.2007 PEP MB ДАІ при УМВС України у Львівській області, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 4641.
З пояснення від 03.12.2020 наданого позивачем ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області капітану поліції Сороці В.М. слідує, що 28.11.2020 приблизно о 09:30 він на своєму власному автомобілі марки «Nissan Aimera» д.н.з. НОМЕР_1 поїхав провідати своїх батьків, які проживають у м. Турка, Львівської області, де перебував приблизно до 23:00. Після цього, на зазначеному автомобілі ОСОБА_1 вирішив повернутися до м. Львова, так як в неділю мав особисті справи. З м. Турки до м. Львова їхав повільно, так як були погані погодні умови, падав мокрий сніг, на проїжджій частині ожеледиця. У м. Львів заїхав приблизно о 02:20 ночі. Так, рухаючись по вулиці Виговського, неподалік ринку «Південний» у м. Львові, побачив позаду себе автомобіль патрульної поліції, який увімкнув проблискові маячки та через гучномовець наказав ОСОБА_1 зупинитись, що останній і зробив. Після цього, вийшов із автомобіля та запитав працівників поліції причину своєї зупинки. В свою чергу поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, а саме рядність руху, оскільки транспортний засіб рухався у лівому ряді, в той час як правий був вільний, тим самим порушив Правила дорожнього руху та ч. 1 ст.122 КУпАП. На що ОСОБА_1 повідомив, що розмітки на дорозі не видно, крім того, проїжджа частина притрушена снігом та розпізнавальних знаків на ній видно не було. При цьому, поліцейські почали підвищувати до нього голос, чіпатись до слів та прирікатись, тому ОСОБА_1 розхвилювався, бо їх поведінка і відношення до нього, як до людини, була зверхньою. Після цього, працівники поліції одразу ж сказали ОСОБА_1 пройти тест за допомогою газоаналізатора «Драгер» з метою перевірки стану алкогольного сп`яніння, водночас пройти таку перевірку у медичному закладі йому ніхто з поліцейських не пропонував. На запитання ОСОБА_1 для чого проходити таку перевірку поліцейські тільки відповіли, що її необхідно пройти. Тому ОСОБА_1 розхвилювався ще більше, оскільки підстав для такого огляду не було, тому повідомив, що не буде проходити ніякої перевірки, оскільки не знав, чи їхній прилад справний, чи ні, та чи є він ліцензований, а також через той факт, що на сьогоднішній день поширена хвороба «Covіd-19» і ОСОБА_1 переживав за своє здоров`я, щоб не заразитися. Однак працівники поліції повідомили йому, що якщо він відмовляється, то вони складуть відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наказом МВС України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.
Відповідно до ч. 5 розділу 1 та ч. 3 розділу IV вказаних правил поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України.  За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Відповідно до  п. 2.4 та п. 2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського:
пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; 
пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат “Зелена картка”) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.
Таким чином, наведені норми ПДР України встановлюють обов`язок для водія, а не право:
пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) – ПДР не містять;
пред`явити для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат “Зелена картка”) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.
Відповідно до ст. 266 КУпАП в редакції Закону України від 16.02.2021 № 1231-IX - особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відео запису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктів 1-3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі-поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови;
Пунктом 9 розділу 2 Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Як слідує з матеріалів справи, позивач дійсно відмовився на місці зупинки транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager-Alkotest», заявивши, що «він йому не довіряє» що підтверджується відео файлом розміщеним на DVD диску доданим до відзиву відповідача.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в ході відібрання пояснення від ОСОБА_1 , так і не було з`ясовано, чи вживав він спиртні напої 28.11.2020, в якій кількості та чи перебував в той день в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд враховує, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2021 у справі № 462/7760/20 провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.
Зі змісту постанови Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2021 у справі № 462/7760/20 слідує, що при прийнятті рішення суд взяв до уваги наданий Результат токсикологічного дослідження Клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова (Токсикологічна лабораторія) № 6718 від 30.11.2020, згідно якого встановлено відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .
Під час розгляду справи Залізничний районний суд м. Львова дійшов висновку, що відсутні докази наявності вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, що ставиться йому у вину.
З відео, дослідженого у судовому засіданні не вбачається ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Проаналізувавши та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, судом не здобуто достатніх даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно наданого суду вищевказаного Результату токсикологічного дослідження у останнього не виявлено ознак алкогольного сп`яніння.
Тобто, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2021 у справі № 462/8424/20 позов задоволено повністю; постанову серії ДПО 18 № 983817 від 29.11.2020 у справі про адміністративне правопорушення та визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП – скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення визнання ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрито.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Разом з тим, предметом дослідження обставин стосовно наявності/відсутності у діях позивача дисциплінарного проступку також була позитивна характеристика позивача як працівника поліції, зокрема за час проходження служби в органах Національної поліції у займаній посаді капітан поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе добре, з позитивної сторони, як дисциплінований, добросовісний та виконавчий працівник. Принциповий у вирішенні службових питань, вміє будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатний працювати над усуненням особистих недоліків. Користується заслуженим авторитетом у колективі. Нормативні акти, накази, інструкції, що регламентують діяльність поліції знає. У спілкуванні з громадянами ввічливий та тактовний. Поставлені перед ним завдання виконує вчасно. Вірно приймає рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України, у своїй роботі неухильно дотримується законності, гуманізму, поваги до громадян, соціальної справедливості, положень нормативних документів. Постійно прагне до вдосконалення службового діяльності, присутнє почуття особистої відповідальності.
З огляду на наведене, одночасно враховуючи факт складання відносно позивача адміністративних протоколів, Дисциплінарною комісією не наведено прикладів та не обґрунтовано несумісні із проходженням служби етичні та службово-дисциплінарні норми поведінки поліцейського.
Обставини, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_2 за порушення службової дисципліни, Комісією також встановлено не було.
Згідно висновків службового розслідування ГУ НП у Львівській області вказує на порушення позивачем службової дисципліни, зокрема ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію", п. 2.5 ПДР України, п. 5 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 та ч. 1 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, а також скоєння вчинку, що дискредитує та підриває авторитет поліції, що виразилось у тому, що ОСОБА_1 29.11.2020 керуючи автомобілем марки «Nissan Aimera»  д.н.з. НОМЕР_1 у м. Львові по вул. Виговського 47, рухався по крайній лівій смузі, в той час коли права смуга була вільною, чим порушив ПДР України та у подальшому, після виявлення у нього поліцейськими ознак сп`яніння від відповідного огляду на місці та у медичному закладі відмовився, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. У подальшому намагаючись уникнути відповідальності, представився працівником поліції, чим проявив своє зверхнє ставлення до установлених норм поведінки, та скоїв вчинок, що дискредитує та підриває авторитет працівника поліції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сам факт складання адміністративних матеріалів не є самостійною підставою для висновку про вчинення поліцейським дій, що дискредитують орган поліції та подальшу несумісність із проходженням служби.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що службове розслідування проведене ГУ НП у Львівській області за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_1 відбулося поверхнево, без об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок.
Також апеляційний суд звертає увагу, що до позивача було застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, без співставлення тяжкості допущених саме позивачем порушень службової дисципліни, без врахування особи останнього, даних, що його характеризують, та вважає, що такий вид стягнення не є співмірним.
Окрім того, в період 05.12.2020 по 09.12.2020, з 10.12.2021 по 14.12.2020, 15.12.2020 по 21.12.2020 та з 22.12.2020 по 29.12.2020 позивач був тимчасово непрацездатним, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця національної гвардії України.
Відповідно до з ч.3 ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.
Згідно з ч.4 ст.22 цього Статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
Як з`ясовано під час судового розгляду, позивач повідомив заступника начальника відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП у Львівській області майора поліцї ОСОБА_3 що перебуває на лікуванні.
Таким чином, службове розслідування проведене у період тимчасової непрацездатності позивача, за його відсутності, тобто право позивача на участь в проведеному відносно нього службовому розслідуванні, на участь у процесі прийняття рішення, було порушено відповідачем.
Разом з тим, позивача було звільнено 22.12.2020 під час його тимчасової непрацездатності, оскільки як підтверджено матеріалами справи, позивач з 05.12.2020 по 09.12.2020, з 10.12.2021 по 14.12.2020, 15.12.2020 по 21.12.2020 та з 22.12.2020 по 29.12.2020 був тимчасово непрацездатним.
Відповідно до наказу МВС України від 06.07.2017 № 570, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.07.2017 № 918/30786 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України у Розділі IV «Порядок призначення слідчих та керівників слідчих підрозділів на посаду, звільнення їх з посади» передбачено, що старші слідчі, слідчі та інші працівники слідчих підрозділів територіальних органів поліції та територіальних (відокремлених) підрозділів поліції приймаються на службу в поліцію, призначаються на посади та звільняються з посад та/або зі служби в поліції начальниками ГУ НП в областях, місті Києві, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі за поданням заступників начальників ГУНП - начальників слідчих управлінь.
Під час судового розгляду встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач за посадою є слідчим. 
До вказаної професії (посади) існує спеціальна правова процедура призначення, проходження служби, звільнення з посади/служби, яка у розглядуваному випадку не була дотримана, оскільки відсутнє відповідне подання заступника начальника ГУНП - начальника слідчого управління про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Таким чином, встановлені судом обставини та подані на їх підтвердження докази у сукупності свідчать про порушення відповідачем порядку накладення на позивача дисциплінарного стягнення та звільнення позивача зі служби в поліції., тому наказ ГУ НП у Львівській області від 22.12.2020 № 3923 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками СУ ГУНП у Львівській області» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, є протиправним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, наказ ГУ НП у Львівській області від 22.12.2020 № 374 о/с в частині звільнення  капітана поліції ОСОБА_1 , слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області, що прийнятий з метою реалізації наказу від 22.12.2020 № 3923 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками СУ ГУНП у Львівській області» також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП Національної поліції у Львівській області з 23.12.2020.
Відповідно до ч.1 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Згідно з п. 4 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади в Національній поліції, та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.
Відповідно до п. 15 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду.
Пунктом 9 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за неповний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Згідно з п. 6 Розділу 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Згідно з представленої довідки ГУНП у Львівській області грошове забезпечення за два останні місяці до звільнення складає разом із індексацією 29 990,54 грн., з них: жовтень 2020 року – 14 995,27 грн., листопад 2020  року – 14  995,27 грн. 
Середньоденна заробітна плата позивача становить 491,65 грн. (29 990,54 грн : на 61 день).
Із урахуванням кількості днів вимушеного прогулу за період з 23.12.2020 по 06.04.2022 (470 днів), розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті позивачу становить 231 075,50 грн (470 днів * 491,65 грн), з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити правильний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 року у справі №380/1256/21 – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 16.08.2023