ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2023 р. 	Справа № 520/3785/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Євсєєвої М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фірми "Норма" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2022, суддя Полях Н.А.,  повний текст складено 04.07.2022, по справі № 520/3785/22
          за позовом          Головного управління ДПС України в Харківській області  
          до         Фірми "Норма" у формі товариства з обмеженою відповідальністю                       
          про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Харківській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути до бюджету України з усіх відкритих розрахункових рахунків кошти у розмірі 643 675,91 грн у рахунок погашення податкового боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Норма" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 позов задоволено.
Стягнуто на користь Державного бюджету України з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Норма" суму податкового боргу в загальному розмірі 643675,91 грн з усіх розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків.
"Фірма "Норма" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - відповідач), не погодившись із прийнятим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції розглянуто справу  за відсутності належного повідомлення позивача про прийняття  позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.
Головне управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну  скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що відповідач перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Харківській області, є платником податку на додану вартість.
28.12.2019 податковим органом сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу № 177444-56 від 28.12.2019.
Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків відповідач має податковий борг у сумі 643 675,91 грн.
Головним управлінням ДПС у Харківській області здійснено розрахунок податкового боргу "Фірма "Норма" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, відповідно до якого розмір податкового боргу становить 643 675,91 грн, з яких:
- штрафні санкції, які виникли на підставі податкового повідомлення - рішення № 0058161815 від 23.04.2021 та на підставі податкового повідомлення - рішення № 0197061815 від 22.09.2021 на загальну суму 154 489,13 грн.;
-  оренда плата з юридичних осіб, яка нарахована платником самостійно згідно податкової декларації №9028924144 від 18.02.2021 на загальну суму 489 186,78 грн.
З огляду на несплату відповідачем зазначеного податкового боргу, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив податковий борг.
Колегія суддів за результатами перегляду рішення суду першої інстанції зазначає наступне.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України до обов`язків платників податків входить сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).
Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Статтею 203 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Приписами п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.
Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п. 95.1 та п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно п.п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Із матеріалів справи встановлено, що податкові повідомлення - рішення не були предметом судового чи адміністративного оскарження, у зв`язку з чим сума податкового зобов`язання є узгодженою.
В свою чергу, податкова вимога є дійсною, в судовому порядку не оскаржувалась, не є скасованою, зміненою або відкликаною.
Податковий борг у відповідача не переривався.
У той же час, відповідно до ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Отже, враховуючи, що факт наявності податкового боргу у відповідача підтверджується витягом з інтегрованої картки платника, а станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, так і на час апеляційного розгляду, докази погашення згаданої вище заборгованості відсутні, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Апеляційна скарга відповідача не містить доводів по суті заявлених позовних вимог.       
При цьому, відповідач зазначає про незаконність рішення суду першої інстанції з підстав неповідомлення товариства про відкриття провадження по даній справі, відповідна ухвала та кінцеве рішення по справі не були отримані відповідачем.
Колегія суддів вважає обгрунтованими такі доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 10 ст. 171 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог статті 126 цього Кодексу.
Згідно ч. 8 ст. 126 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження в адміністративній справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Колегія суддів не може погодитись з таким твердженням суду першої інстанції, оскільки в ході дослідження судом апеляційної інстанції матеріалів справи, повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу матеріали справи не містять. Також відсутні докази на підтвердження отримання представником відповідача вказаної ухвали суду.
Отже, відповідач про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі не був повідомлений. 
Відтак, за відсутності в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, у колегії суддів відсутні підстави для висновку про дотримання судом першої інстанції процесуальних гарантій забезпечення належного розгляду справи стосовно відповідача.
При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні від 08 листопада 2018 у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо, зокрема, справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фірми "Норма" у формі товариства з обмеженою відповідальністю - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 по справі № 520/3785/22  скасувати.  
Прийняти нову постанову, якою позов Головного управління ДПС України в Харківській області - задовольнити.
Стягнути на користь Державного бюджету України з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Норма" (код ЄДРПОУ 24271548, вул. Полтавський шлях, буд. 207, корп. А, м. Харків, 61177) суму податкового боргу в загальному розмірі 643 675 (шістсот сорок три тисячі шістсот сімдесят п`ять) грн. 91 коп. з усіх розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.С. Чалий   	
Постанова складена в повному обсязі  10.07.23.