ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«07» вересня 2023 року
м. Харків
справа №629/2809/23
провадження № 22ц/818/1595/23
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -   Мальованого Ю. М., Пилипчук Н. П., 
учасники справи: 
позивачка – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2023 року в складі судді Ткаченко О.А.
                            в с т а н о в и в:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 січня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 35.

Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2023 року справу за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Не погоджуючись з ухвалою судді Іванова М.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу судді – скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність передачі справи на розгляд іншому суду за місцем проживання відповідача, оскільки на її утриманні перебуває неповнолітній син, 2011 року народження, разом з яким вона як внутрішньо переміщена особа проживає у м. Лозова, тож вона має право на застосування правил альтернативної підсудності. 

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу судді суду першої інстанції – скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що справа не підсудна Лозівському міськрайонному суду Харківської області, оскільки місце проживання відповідача зареєстровано у Червонозаводському районі м. Харкова та підстав для застосування альтернативної підсудності не вбачається.

Як передбачено пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України передбачено категорії справ, для яких установлено альтернативну підсудність.

Зокрема, відповідно до частини 2 статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У розумінні даної норми, альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоров`я, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Частиною 16 вказаної статті передбачено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За змістом частини 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.
Висновок про те, що довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування особи під час визначення підсудності розгляду справ, відповідає викладеним у постановах Верховного Суду від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 , від 02 вересня 2019 року у справі № 753/20939/17, провадження № 61-12898св18.

Отже, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, вона може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області (а. с. 16).

ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з яким взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями довідок від 21 квітня 2022 року № 6339-7500346105 та № 6339-5002252836 (а. с. 9-11).
Матеріали справи не містять доказів того, що неповнолітній ОСОБА_3 не перебуває на утриманні позивачки.

Отже, з урахуванням зареєстрованого місця проживання позивачки як внутрішньо переміщеної особи та факту перебування на її утриманні неповнолітнього сина колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 пред`явила позов про розірвання шлюбу з додержанням правил альтернативної (за вибором позивачки) підсудності справи.

Лозівський міськрайонний суд Харківської області помилково не врахував факт перебування на утриманні ОСОБА_1 дитини та безпідставно передав справу до Червонозаводського районного суду м. Харкова за місцем реєстрації відповідача.

За таких обставин, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами  ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, питання щодо розподілу судового збору за розгляд апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2023 року – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 Ю. М. Мальований 

Н. П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 07 вересня 2023 року.