КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ 33/824/835/2023                                                                             Постанова винесена суддею Шмигельським Д.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                     
                               
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
 
20 лютого 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та робочим місцем захисника Шимка А.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Шимка А.О. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада              2022 року стосовно
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від                              15 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним                     у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу                     в розмірі 1 000  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі             496 грн. 20 коп.  
 
Згідно з постановою суду, 19 червня 2022 року о 18 год. 18 хв. по                    АДРЕСА_2 ОСОБА_1 керував автомобілем  «IVECO STRALIS», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: виражений запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, почервоніння обличчя. Від огляду на стан сп`яніння водій  ОСОБА_1  відмовився в присутності двох свідків у відповідності до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, чим порушивп. 2.5 ПДР України.
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Шимко А.О., вважаючи постанову суду незаконноючерез її винесення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою справу закрити за відсутності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справунеоб`єктивно, що в результаті призвело до прийняття помилкового рішення.
Так, в оскаржуваному рішенні суддя вказав про допит свідка ОСОБА_2 у суді та те, що вважає його показання логічними, послідовними та такими, що узгоджуються із зібраними у справі доказами. Проте, з такими висновками не можна погодитися, оскільки, згідно п. 7 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. А як вбачається, допитаний свідок пояснив, що сам викликав поліцію на АДРЕСА_2 , так як своїми діями хотів «покарати» ОСОБА_1 через неприязне ставлення до останнього. Відтак, про неупереджене ставлення останнього до                         ОСОБА_1 не може йти й мови. 
Крім того, пояснення свідка суперечать відеозапису, згідно якого поліцейський сам вказує, що ОСОБА_1 відмовився від Драгера, а про огляд лікаря-нарколога навіть не згадує. Тобто очевидне протиріччя - поліцейські такої вимоги до ОСОБА_1 не висували, а свідок продовжує стверджувати все, що не на користь ОСОБА_1 .
Між тим, дотримуючись принципу безсторонності, встановивши упереджене ставлення свідка та те, що свідок сам викликав поліцію, суддя мав дійти висновку про неможливість використання показань свідка як доказу винуватості.
Також вказує на те, що ОСОБА_1 правопорушення не вчиняв,                  а відомості, зазначені у протоколі, не відповідають дійсності, оскільки         ОСОБА_1 мав право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння працівниками поліції на місці із застосуванням спеціального засобу «Драгер» і такі дії не є правопорушенням. 
Крім того, враховуючи положення, які регулюють порядок проходження водієм огляду на стан сп`яніння, порушенням за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова від проходження огляду саме в медичному закладі,у той час, як відмовитись від проходження огляду на місці на приладі «Драгер» або бути незгодним із результатом такого огляду є правом водія, чим він має право скористатися. 
Тобто працівниками поліції з самого початку не було дотримано порядку проходження водіями огляду на стан сп`яніння, а всупереч законодавчо закріпленому праву на відмову від проходження експрес-тесту на місці зупинки.
Крім того, як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з моменту  початкувиконання службових обов`язків поліцейськими безперервно до її завершення не велася. Єдине про що свідчить відеозапис - пояснення свідка суперечать реальному перебігу подій на місці оформлення протоколу, де поліцейський сам вказує, що ОСОБА_1 відмовився від Драгера, а про огляд лікаря-нарколога поліцейський навіть не згадує.
Таким чином, вважає, що вказані обставини свідчать про допущений судом першої інстанції формалізм, грубі порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи, а тому оскаржуване рішення ніяк не може бути визнане законним чи правильним по суті.
 
Також апелянт просить поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що на постанову суду від 15.11.2022 року була подана 24.11.2022 року апеляційна скарга, проте 14.12.2022 року з сайту апеляційного суду стало відомо про повернення скарги без розгляду та 18.01.2023 року повторно стало відомо про повернення скарги без розгляду. Однак таке повернення сталося через помилку в районному суді, а саме, що суд не роздрукував усіх поданих захисником документів, тому допущені в районному суді помилки жодним чином не залежали від особи, що подає скаргу, а тому права мають бути поновлені.
 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, оскільки першочергово апеляційна скарга на постанову суду захисником була подана в установлений законом строк - 24.11.2022 року, а обставини, які зумовили її повернення двічі апеляційним судом 07.12.2022 року та 11.01.2023 року, не в повній мірі залежали від його дій, тому, зважаючи, що нічим не спростовані його твердження про те, що про таке повернення, і зокрема останнє, він дізнався 18 січня 2023 року з сайту апеляційного суду та в той же день знову подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку, до яких долучив належні документи на підтвердження своїх повноважень, а також з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя та права на апеляційне оскарження, вказаний строк підлягає поновленню.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Шимка А.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків. 
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.
 
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
 
Згідно з ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. 
 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та в закладі охорони здоров`я, повністю підтверджується наданими суду доказами, а саме:
 
- протоколом про адміністративне правопорушення від 19 червня                       2022 року, згідно якого 19 червня 2022 року о 18 год. 18 хв. по                                   АДРЕСА_2  ОСОБА_1 керував автомобілем  «IVECO STRALIS», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: виражений запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку - на місці та у лікаря-нарколога, водій  ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України;
- відеозаписомз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що працівник поліції переглядає відео на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, здійснив дорожньо-транспортну пригоду - наїзд на паркан. Після цього працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що їх викликали на дорожньо-транспортну пригоду, яка була скоєна ним в стані алкогольного сп`яніння, та повідомляє останнього, що відносно нього було складено протокол по ч. 1 ст. 130 КУпАП, в присутності двох свідків, а також те, що є запис з камери спостереження, на якому зафіксовано факт його керування автомобілем. Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що у нього є виражений запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. На запитання чи зрозумілі                  ОСОБА_1 дані обставини і їх наслідки, останній відповідає стверджувально, підписує протокол про адміністративне правопорушення, йому вручається його копія та тимчасові права. Також працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що його на добу відсторонюють від керування транспортним засобом;
- направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я КНП КМНКЛ «Соціотерапія» від                        19 червня 2022 року, яке міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ,  які засвідчили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за допомогою приладу "Драгер" на місці зупинки або у лікаря-нарколога у закладі охорони здоров`я.
Також в судовому засіданні безпосередньо був допитаний свідок ОСОБА_2 , з пояснень якого вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем та пошкодив паркан стоянки. На виклик приїхало два екіпажі поліції. У його присутності                  ОСОБА_1 відмовився на пропозицію поліцейських проходити огляд як за допомогою спеціального приладу, так і у лікарні «Соціотерапія».
 
Зазначені докази, всупереч доводів захисника Шимка А.О.,  отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою, а тому є належними і допустимими.
 
Так, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, свідками   ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та самим  ОСОБА_1 , і будь-яких заперечень та зауважень не містить.
 
Посилання захисника на те, що у вказаному протоколі зазначені неправдиві відомості, оскільки ОСОБА_1 відмовився лише від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, оскільки вищенаведені докази вказують, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у передбаченому законом порядку, в тому числі і в закладі охорони здоров`я, на що він відмовився. 
Цими ж доказами спростовуються і посилання захисника на порушення працівниками поліції порядку проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, яке виразилося в тому, що ними не було запропоновано пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я. Зокрема про це свідчить наявне в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на огляд до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» від 19 червня 2022 року, протокол про адміністративне правопорушення від 19 червня 2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме за відмову від проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку, складений у присутності двох свідків, їх письмові пояснення та пояснення свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні, які засвідчують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я.  
 
Що стосується пояснень  ОСОБА_2 , який, на думку захисника, не може бути свідком по справі через його неприязне ставлення до                          ОСОБА_1 , оскільки саме ним здійснено виклик працівників поліції, то слід зазначити про наступне.
 
З положень ч. 1 ст. 272 КУпАП вбачається, що свідок - це особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, які підлягають установленню по справі про адміністративні правопорушення. 
 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 є безпосереднім очевидцем події, в тому числі і при відмові ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому, згідно з положеннями ч. 1 ст. 272 КУпАП, є свідком. 
Надані суду матеріали не містять відомостей, які б у відповідності до вимог чинного законодавства виключали участь  ОСОБА_2 у справі, як свідка. Ті обставини, що він викликав на місце пригоди працівників поліції не свідчить про його упередженість по відношенню до ОСОБА_1 та не є підставою вважати неналежним і недопустимим доказом його письмові пояснення і пояснення, надані безпосередньо в судовому засіданні суду першої інстанції. 
 
Також є належним і допустимим доказом по справі відеозапис з нагрудної камери. Ті недоліки відеозапису, на які посилається захисник Шимко А.О., зокрема те, що він частково переривається, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він узгоджується з іншими доказами по справі, які в своїй сукупності поза розумним сумнівом дають підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в передбаченому законом порядку.
 
З огляду на викладене, вважаю, що  суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи, які є  належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.
 
При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм  видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.  
 
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому  підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника Шимка А.О. задоволенню не підлягає.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 
 
п о с т а н о в и л а:
         
поновити захиснику Шимку А.О. строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року. 
 
Апеляційну скаргу захисника Шимка А.О. залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада                     2022 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі                                    1 000  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить                               17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
                       Суддя
     Київського апеляційного суду                                                     Горб І.М.