П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/398/23	

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
-          Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,  
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

20 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправними дії  військової частини НОМЕР_1 щодо відмови  провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби  з 01.01.2016 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін  - 01.01.2008 року; 
- зобов`язати  військову частину НОМЕР_1  провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018 з врахуванням з врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін  для проведення  індексації  грошового забезпечення, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати - 01.01.2008 року, з одночасним відрахуванням 1,5 %  військового збору, та з одночасною  грошовою компенсацією  сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються  з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями. 
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19  червня 2023 року задоволено клопотання ВЧ НОМЕР_1  та провадження по справі закрито.
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір щодо базового місяця індексації вже вирішено в межах іншої справи.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно п.1 ч. 1 ст. 311, ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.          
Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 03.08.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.08, є вирішеним в межах справи № 400/3100/18, в якій позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати  індексації з урахуванням базового місяця 01.01.2008 року.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
Верховний Суд, надаючи оцінку наявності підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, наслідком якого є закриття провадження у справі, неодноразово, зокрема у постановах від 31 березня 2021 року у справі №240/6357/20, від 27 серпня 2021 року у справі №580/3966/20, від 15 грудня 2020 року у справі №804/5759/17, від 17 серпня 2022 року у справі №520/9008/2020, зазначав, що закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у вказаній постанові, яка застосовується Верховним Судом при перегляді судових рішень, якими закрито провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Верховний Суд у постанові від 9 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що у цьому випадку наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки у цій справі має місце спір між тими самими сторонами, стосується одного й того самого предмету і позов, заявлений з тих самих підстав, що й у справі № 400/3100/18, за наслідком розгляду якого прийнято постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року, яка набрало законної сили.
Надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів виходить з такого.
Згідно пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників судового процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.
Спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вказаних умов для закриття провадження у справі, що розглядається.
Так, у межах розгляду справи № 400/3100/18 ОСОБА_1 був пред`явлений позов, у якому він просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 01.01.2016 року по 03.08.2018 року;
- зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 01.01.2016 року по 03.08.2018 року; зобов`язання відповідача при проведенні перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 01.01.2016 року по 03.08.2018 року врахувати базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року.
Остаточним судовим рішенням, яким у справі № 400/3100/18 є постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2019, судом вирішено:
- адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Розглядаючи питання визначення січня 2008 року базовим для обрахунку індексації позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року колегією суддів зазначено, що суд першої інстанції помилково зобов`язав відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації з урахуванням базового місяця     01.01.2008 року, оскільки повноваження щодо здійснення розрахунку індексації грошового забезпечення у спірних правовідносинах покладається на відповідача. Суд при вирішенні даного спору не може підміняти собою орган, на який покладено обов`язок щодо нарахування та виплати індексації, та здійснювати за відповідача відповідний розрахунок сум індексації, що підлягають виплаті позивачу.
З наведеного вбачається, що в межах розгляду справи № 400/3100/19 судом вже розглянуто і вирішено питання щодо нарахування ОСОБА_1 індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця – січень 2008 року.
У межах цієї справи ОСОБА_1 заявляє наступні вимоги:
- визнати протиправними дії  військової частини НОМЕР_1 щодо відмови  провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби  з 01.01.2016 по 28.02.2018 з врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін  - 01.01.2008 року; 
- зобов`язати  військову частину НОМЕР_1  провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018 з врахуванням з врахуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін  для проведення  індексації  грошового забезпечення, компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати - 01.01.2008 року, з одночасним відрахуванням 1,5 %  військового збору, та з одночасною  грошовою компенсацією  сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються  з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями. 
Тобто, ОСОБА_1 заявляє повторно ті самі вимоги до того самого відповідача.
Більш того, порівнявши зміст позовних заяв ОСОБА_1 по справам № 400/3100/18 та № 400/398/23, судова колегія наголошує, що вони є ідентичними та заявленими з тих самих підстав.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені у межах розгляду цієї справи, вже були вирішені судовим рішенням у справі № 400/3100/18, яке набрало законної сили 10.10.2019 року.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 238, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:                                                                       Н.В.Вербицька

                    Суддя:                                                                       О.В.Джабурія          
          
          Суддя:                                                                                К.В.Кравченко