ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року

м. Київ

cправа №  917/1212/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С., 
секретар судового засідання - Корнієнко О. В., 
за участю представників:
Товариства з обмеженою 
відповідальністю «Інтерхолдінг» - Дешевого О. А., Лук`яненка В. О.,
Товариства з обмеженою 
відповідальністю «Сінема-Центр» - Григоришена О. О., Чуби В. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг»
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 (у складі колегії суддів: Радіонова О. О. (головуючий), Істоміна О. А., Стойка О. В.)
та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 (суддя Ореховська О. О.) в частині задоволення зустрічного позову
у справі № 917/1212/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр»
про стягнення 977 140,86 грн;
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг»
про стягнення 3 271 432, 21 грн,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» (далі - ТОВ «Інтерхолдінг») звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» (далі - ТОВ «Сінема-Центр») про стягнення заборгованості у розмірі 977 140,86 грн, з яких: 580 111,99 грн - основний борг, 157 699,44 грн - пеня, 37 075,49 грн - 3% річних, 202 283,95 грн - інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням ТОВ «Сінема-Центр» договірних зобов`язань за договором підряду від 18.11.2019 № 20191118/В в частині повної та своєчасної оплати виконаних ТОВ «Інтерхолдінг» робіт.
У листопаді 2022 року ТОВ «Сінема-Центр» подало до суду зустрічний позов до ТОВ «Інтерхолдінг» про стягнення неустойки у розмірі 3 271 432, 21 грн.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані порушенням ТОВ «Інтерхолдінг» строку виконання робіт за договором підряду від 18.11.2019 № 20191118/В, що є підставою для застосування відповідальності, встановленої пунктом 8.2 договору.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.11.2022 зустрічну позовну заяву ТОВ «Сінема-Центр» прийнято до розгляду та об`єднано з первісним позовом в одне провадження. 
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023, первісний позов задоволено, стягнуто з ТОВ «Сінема-Центр» на користь ТОВ «Інтерхолдінг» 580 111,99 грн основного боргу, 157 699,44 грн пені, 37 075,49 грн 3% річних та 202 283,95 грн інфляційних втрат; зустрічний позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «Інтерхолдінг» на користь ТОВ «Сінема-Центр» 3 271 432,21 грн неустойки.
Не погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення зустрічного позову, у червні 2023 року ТОВ «Інтерхолдінг» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, просить постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 скасувати в частині задоволення зустрічного позову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову. Також, ТОВ «Інтерхолдінг» надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу (правову) допомогу, які скаржник поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 50   000 грн. Скаржник зазначає, що в подальшому детальний та уточнений розмір судових витрат буде подано в передбаченому процесуальним законодавством порядку.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.08.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 917/1212/22 за касаційною скаргою ТОВ «Інтерхолдінг» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 в частині задоволення зустрічного позову з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК України; зупинено виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 у справі № 917/1212/22 в частині зустрічного позову до закінчення перегляду цього рішення в касаційному порядку; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.09.2023.
24.08.2022 до Верховного Суду надійшло клопотання ТОВ «Сінема-Центр» про закриття касаційного провадження у справі № 917/1212/22.
Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки після відкриття касаційного провадження у справі № 917/1212/22 за касаційною скаргою ТОВ «Інтерхолдінг» та розгляду зазначеної касаційної скарги, Судом не встановлено підстав для закриття касаційного провадження.
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Сінема-Центр» зазначає про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень та безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін. Крім того, ТОВ «Сінема-Центр» надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу у розмірі 40   000,00 грн, які товариство понесло і очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції та зазначено, що детальний опис витрат, а також відповідні докази будуть надані у передбачених процесуальним законодавством порядку та строки.
У судовому засіданні 06.09.2023 у справі № 917/1212/22 за касаційною скаргою ТОВ «Інтерхолдінг» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 оголошено перерву до 20.09.2023.
20.09.2023 до Верховного Суду надійшла письмова промова на судових дебатах представника ТОВ «Інтерхолдінг», яка залишена без розгляду на підставі частини 5 статті 161 ГПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, 18.11.2019 між ТОВ «Сінема-Центр» (замовник) та ТОВ «Інтерхолдінг» (підрядник) укладено договір підряду                                         № 20191118/В, відповідно до умов якого підрядник, в порядку та на умовах даного договору, з використанням власних засобів та обладнання, зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, виконати комплекс монтажних та пусконалагоджувальних робіт системи опалення, вентиляції та кондиціювання (код ДКПП 43.22.12) приміщень багатозального кінотеатру «СІНЕМА-СІТІ» у торговельно-розважальному центрі «МЕГАМОЛЛ», що знаходиться за адресою: вул. 600-річчя, 17-Е, м. Вінниця, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані підрядником роботи.
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору роботи виконуються підрядником якісно, своєчасно, належними способами та засобами, у відповідності до цього договору, зокрема, кошторису (Додаток № 1), у якому визначено найменування, вид, склад, обсяги робіт та їх вартість, та проектної документації стадії «Робоча документація» Опалення та вентиляція 96.2019-2-ОВ.
Роботи виконуються у торговельно-розважальному центрі «МЕГАМОЛЛ», що знаходиться за адресою: вул. 600-ряччя, 17-Е, м. Вінниця.
Підрядник бере на себе зобов`язання виконати роботи у строк до 27.03.2020 (пункт 2.1.2 договору).
Замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи, за умови їхнього належного виконання з дотриманням умов даного договору, додатків до нього, технології проведення робіт, державних будівельних норм та інших норм та правил, які регулюють проведення даного виду робіт (пункт 3.3.3 договору).
Згідно з пунктами 5.1, 5.2 договору загальна вартість робіт, відповідно до затвердженого сторонами кошторису (додаток № 1 до договору), складає 4 965 376,93 грн, в тому числі податок на додану вартість (ПДВ) 20% - 827 562,82 грн.
Попередня оплата у розмірі 1 800 000,00 грн, у тому числі ПДВ (20%) - 300 000,00 грн, оплачується замовником протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами цього договору. 
Наступна попередня оплата у розмірі 1 787 695,98 грн у тому числі ПДВ (20%) 297 949,33грн, оплачується замовником не пізніше 05.12.2019 за умови належним чином зареєстрованих підрядником в Єдиному реєстрі податкових накладних на суми сплачених замовником попередніх оплат.
Наступні розрахунки за фактично виконані підрядником роботи здійснюються за умови належним чином зареєстрованих підрядником в Єдиному реєстрі податкових накладних (включаючи податкові накладні зареєстровані на суми сплачених замовником попередніх оплат), після прийняття відповідного обсягу фактично виконаних робіт та підписання сторонами актів приймання виконаних робіт протягом 10 робочих днів з дати реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідної податкової накладної. При цьому сторони домовились, що під час здійснення платежів за фактично виконані роботи враховуються суми сплачених замовником попередніх оплат, а також суми штрафних санкцій, які були застосовані до підрядника відповідно до умов цього договору.
Сплата наступних попередніх оплат може здійснюватися на підставі наданих підрядником рахунків - фактур, протягом 5  банківських днів з дати виставлення відповідного рахунку - фактури. Фактом погодження розміру попередньої оплати є сплата замовником відповідного рахунку- фактури. 
Пунктами 6.1, 6.2, 6.3 договору передбачено, що замовник приймає виконані належним чином Підрядником роботи шляхом підписання акту виконаних робіт (далі - Акт).
Підрядник протягом 3 календарних днів після закінчення виконання певного етапу робіт зобов`язаний надати замовникові Акт, підписаний зі своєї сторони і скріплений печаткою.
Замовник, у випадку відсутності зауважень до виконаних підрядником робіт, протягом 5 робочих днів після одержання Акту зобов`язаний прийняти виконані роботи, підписати Акт та повернути підрядникові один екземпляр підписаного зі своєї сторони Акту.
Відповідно до пункту 8.2. договору за порушення встановлених договором строків виконання робіт підрядник зобов`язується сплатити замовнику неустойку у розмірі 1% від вартості робіт, строк виконання яких було прострочено, за кожний календарний день прострочення. 
Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором, у тому числі грошових (11.1. договору).
Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.
Відповідно до умов договору сторонами був затверджений кошторис (додаток № 1) на суму, що відповідає ціні договору.
Судами також установлено, що на виконання умов договору ТОВ «Інтерхолдінг» передало, а ТОВ «Сінема-Центр» прийняло роботи на суму 4 647 981,64 грн (з ПДВ), що підтверджується підписаними сторонами без зауважень актами приймання виконаних робіт № 2/20191118/В,                               № 3/20191118/В, № 4/20191118/В. 
ТОВ «Сінема-Центр» на користь ТОВ «Інтерхолдінг» як попередню оплату сплачено 3 757 695,98 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку ТОВ «Інтерхолдінг» та визнається сторонами. 
В подальшому ТОВ «Сінема-Центр» листом від 01.06.2021 № 113 повідомило ТОВ «Інтерхолдінг» про порушення підрядником за договорами підряду, зокрема, за договором підряду від 18.11.2019 № 20191118/В строків здачі робіт, обумовлених умовами договорів, та про зупинення підрядником (постачальником) виконання умов договорів, зокрема і договору підряду від 18.11.2019 № 20191118/В.
У відповідь ТОВ «Інтерхолдінг» повідомило ТОВ «Сінема-Центр» про згоду на ініційоване останнім зупинення виконання договорів підряду, зокрема і договору підряду від 18.11.2019 № 20191118/В, та просило прийняти фактично виконані роботи та здійснити оплату за виконану частину робіт.
Заявою від 28.12.2021 № 1/2812 ТОВ «Інтерхолдінг» повідомило ТОВ «Сінема-Центр» про зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами підряду на суму 407 901,29 грн, зокрема, за договором підряду від 18.11.2019 № 20191118/В на суму 310 173,67 грн.
ТОВ «Інтерхолдінг», звертаючись до суду із первісним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 977 140,86 грн, з яких: 580 111,99 грн - основний борг, 157 699,44 грн - пеня, 37 075,49 грн - 3% річних, 202 283,95 грн - інфляційні втрати, обґрунтувало свої вимоги неналежним виконанням ТОВ «Сінема-Центр» договірних зобов`язань за договором підряду від 18.11.2019                            № 20191118/В в частині повної та своєчасної оплати виконаних підрядником робіт.
ТОВ «Сінема-Центр» звернулась до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Інтерхолдінг» про стягнення неустойки у розмірі 3 271 432, 21 грн, мотивувало свої вимоги порушенням підрядником строку виконання робіт за договором підряду від 18.11.2019 № 20191118/В.
Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із доведеності позовних вимог. 
Разом з цим, суд першої інстанції, з висновками якого також погодився суд апеляційної інстанції, встановивши порушення підрядником строку виконання робіт передбаченого договором підряду від 18.11.2019 № 20191118/В, врахувавши умови договору щодо нарахування неустойки за порушення встановлених договором строків виконання робіт та право ТОВ «Сінема-Центр» на стягнення частини від загальної суми неустойки, перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову. 
Як вбачається із змісту касаційної скарги ТОВ «Інтерхолдінг», предметом касаційного оскарження у справі, що розглядається, є рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції в частині задоволення зустрічного позову.
У поданій касаційній скарзі ТОВ «Інтерхолдінг» заначило, що при вирішенні спору судами попередніх інстанцій, зокрема, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Неправильне застосування норм матеріального права полягає у незастосуванні судами попередніх інстанцій положення частини 1 статі 853, пункту 6 частини 1 статті 3, частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини 6 статті 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України). 
За доводами касаційної скарги, судами попередніх інстанцій не враховано, що всупереч положенням частини 1 статті 853 ЦК України, під час прийняття робіт та підписання відповідних актів, замовник не робив відповідні заяви про порушення строків виконання робіт або щодо їх обсягу чи недоліків, а тому втратив у майбутньому право посилатися на такі недоліки, у тому числі щодо строків здачі підрядних робіт; відповідно до частини 6 статті 232 ГК України період часу, за який нараховується неустойка і який не повинен перевищувати 6 місяців від дня коли відповідні роботи мали бути виконані; звернення ТОВ «Сінема-Центр» із зустрічним позовом через значний час після закінчення дії договору є зловживання правом відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3, частини 3 статті 13 ЦК України.
Так, скаржник із посиланням на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.08.2020 у справі                      № 910/13757/20, постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі                       № 914/2628/17, від 13.07.2023 у справі № 910/14550/17, від 20.08.2020 у справі № 902/959/19, від 11.11.2021 у справі  № 910/8482/18 (910/4866/21).
Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, ТОВ «Інтерхолдінг» послалось на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах положень частини 1 статті 853 ЦК України, а саме, чи має право замовник застосовувати до підрядника штрафні санкції за порушення строків виконання робіт, якщо роботи прийняті без зауважень.
Стосовно підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, ТОВ «Інтерхолдінг» зазначило, зокрема, що судами попередніх інстанцій порушено положення пункту 5 частини 3 статті 2, частини 3 статті 13, частини 1 статті 14, частини 4 статті 74, статті 77, частини 1 статті 82, частин 2, 4, 7 статті 83 ГПК України та не досліджено зібрані у справі докази. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах доводів і вимог касаційної скарги, виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України).
Частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 853 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1). Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2). 
Статтею 875 ЦК України встановлено, що 3а договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (частина 1). Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (частина 2).
Згідно з частиною 1 статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. 
Строки виконання роботи або окремих її етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 ЦК України).
Згідно з частиною 2 статті 193 ГК України сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, за умовами договору підряду 18.11.2019 № 20191118/В підрядник зобов`язаний був виконати роботи у строк до 27.03.2020.
Разом з цим судами попередніх інстанцій установлено, що у строк до 27.03.2020 ТОВ «Інтерхолдінг» виконано, а ТОВ «Сінема-Центр» прийнято роботи на суму 1 637 899,14 грн, що підтверджено актом № 2/20191118/В приймання виконаних робіт від 06.03.2020. Починаючи з 28.03.2020 роботи на суму 3 327 477,79 грн (різниця між вчасно виконаними роботами та вартістю робіт за договором (4 965 376, 93 грн)) виконано з порушення строку, встановленого договором. 
Отже, встановивши порушення відповідачем за зустрічним позовом обов`язку щодо виконання робіт у встановлений договором строк, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що такі дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань та підставою для застосування встановленої законом або договором відповідальності.
За змістом касаційної скарги однією із підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій є приписи пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК, згідно з якими підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини 1 статті 853 ЦК України при вирішенні спору у подібних правовідносинах, а саме: щодо того, чи має право замовник застосовувати до підрядника штрафні санкції за порушення строків виконання робіт, якщо роботи прийняті без зауважень.
Водночас судом касаційної інстанції установлено, що у справах                                       № 910/18570/19 (постанова від 24.11.2021), № 904/2739/20 (постанова від 04.10.2021) за позовами про стягнення штрафних санкцій, причиною виникнення спору у яких стало питання щодо наявності чи відсутності у позивача права нараховувати штрафні санкції за порушення строків виконання робіт, якщо роботи прийняті без зауважень, Верховний Суд, розглянувши касаційні скарги на рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову та залишивши без змін зазначені рішення, навів такі висновки.
Згідно з частиною 1 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її та в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право надалі посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Виходячи із системного тлумачення змісту норм статті 852, частин 2 - 4 статті 853, статті 858 ЦК України поняття «допущені у роботі відступи від умов договору або інші недоліки» стосується недоліків, що погіршили роботу або роблять її непридатною для використання.
Замовник має обов`язок заявити про відступи від умов договору підряду, що стосується самої роботи, тобто йдеться про порушення підрядником умов договору щодо якісних та кількісних характеристик виконаної роботи, а не про порушення будь-яких інших умов договору, зокрема, порушення строку здачі підрядником визначеної договором підряду роботи.
При цьому обов`язок зробити заяву стосується саме явних недоліків роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі прийняття (частина 2 статті 853 ЦК України), оскільки про приховані недоліки замовник може заявити і після прийняття робіт (частина 3 статті 853 ЦК України).
Підписання замовником актів приймання-передачі виконаних робіт без зауважень та заперечень свідчить лише про відсутність заперечень замовника щодо якості та кількості виконаних робіт, а не про відсутність зауважень замовника щодо своєчасності їх виконання та про відсутність претензій з боку позивача щодо строків виконання цих робіт.
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції у справі № 917/1212/22, що розглядається, не вбачає підстав для надання окремого висновку щодо застосування приписів частини 1 статті 853 ЦК України (про що зазначено скаржником в касаційній скарзі) при вирішенні спору у подібних правовідносинах.
З огляду на викладене суди попередніх інстанцій при вирішенні спору обґрунтовано не застосували до спірних правовідносин положення частини 1 статті 853 ЦК України.
Разом з цим суд касаційної інстанції вважає безпідставним посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування  положень частини 1 статті 853 ЦК України, викладених у постановах від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц та від 03.10.2018 у справі № 914/2628/17, оскільки висновки щодо незазначення при прийнятті робіт про порушення строків їх виконання у зазначених постановах відсутні.
Доводи скаржника щодо зловживання ТОВ «Сінема-Центр» правом у зв`язку із зверненням із зустрічним позовом через значний час після закінчення дії договору не заслуговують на увагу, оскільки право на звернення до суду передбачено законом (статті 4 ГПК України).
При цьому Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1).
Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. 
Відповідно до статті 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини (частина 1).
За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі (частина 2).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).
Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
У постанові від 20.08.2021 у справі № 910/13575/20, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, уточнюючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування частин 6 статті 232 ГК України, зазначила, що законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. У кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного частиною 6 статті 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, у пункті 8.2 договору підряду від 18.11.2019 № 20191118/В сторони погодили, що за порушення встановлених договором строків виконання робіт, підрядник зобов`язується сплатити замовнику неустойку у розмірі 1% від вартості Робіт, строк виконання яких було прострочено, за кожний календарний день прострочення.
Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ТОВ «Сінема-Центр» просило стягнути з ТОВ «Інтерхолдінг» неустойку за порушення встановлених договором строків виконання робіт у розмірі 3   271   432, 21 грн за періоди:
- з 17.08.2020 до 16.11.2020 (за 92 дні) у розмірі 3   061   278,84 грн;
- з 17.11.2020 до 17.12.2020 (за 31 день) у розмірі 165 718,03 грн;
- з 18.12.2020 до 31.12.2020 (за 14 днів) у розмірі 44 435,34 грн. 
Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій погодились із наданим позивачем за зустрічним позовом розрахунком та вважали доведеними обставини щодо наявності підстав для стягнення неустойки за зазначені періоди, проте не врахували заперечень відповідача за зустрічним позовом щодо такого нарахування, а також висновків, викладених у постанові об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2021 у справі № 910/13575/20, та не вирішили питання наявності/відсутності підстав для застосування частини 6 статті 232 ГК України до спірних правовідносин, а відтак не встановили наявності правових підстав для нарахування неустойки за визначені позивачем за зустрічним позовом періоди.
Водночас без оцінки судів попередніх інстанцій залишились обставини щодо наявності/відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин пункту 7 розділу ІХ Прикінцеві положення ГК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
З огляду на викладене висновки судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ «Інтерхолдінг» неустойки за вказані періоди у зазначеному розмірі, є передчасним.
Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
У зв`язку з наведеним, постановлені у справі судові рішення в частині задоволення зустрічного позову зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, оскільки суди не дослідили належним чином зібрані у справі докази та не встановили пов`язані з ними наведені вище обставини, що входили до предмета доказування, отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині не можна визнати законними і обґрунтованими. 
Порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України). 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку, що наведені вище обставини щодо дослідження та оцінки в сукупності доказів, які є в матеріалах справи, згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України є підставою для скасування оскаржених судових рішень в частині задоволення зустрічного позову та стягнення судових витрат зі сплати судового збору, стягнутого за наслідком розгляду зустрічного позову, та передачі справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Крім того, при новому розгляді справи суду слід звернути увагу на розбіжності, зазначені в тексті скасованого рішення суду першої інстанції щодо номеру договору підряду, на підставі якого ТОВ «Інтерхолдінг» виконувались роботи та який є предметом дослідження у справі, що розглядається.
За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» задовольнити частково.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 у справі № 917/1212/22 в частині задоволення зустрічного позову та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» 49   071,48 грн витрат зі сплати судового збору скасувати, а справу № 917/1212/22 у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
3. У решті постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 та рішення Господарського суду Полтавської області від 04.05.2023 у справі  № 917/1212/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                                          І. С. Берднік
Судді:                                                                                                            В. А. Зуєв
                                                                                                             І. С. Міщенко