ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" серпня 2023 р.           Справа№ 910/13985/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Владимиренко С.В. 
          Корсака В.А. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чернова Георгія Денисовича
на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 (повний текст складено 07.03.2023) 
у справі № 910/13985/22 (суддя Мудрий С.М.)                                                                                                 
за позовом          Акціонерного товариства "Таскомбанк"
до                    фізичної особи-підприємця Чернова Георгія Денисовича
про                    стягнення 153 707,60 грн, - 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.
У грудні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «Таскомбанк» (далі - Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з фізичної особи-підприємця Чернова Георгія Денисовича (далі - ФОП Чернов Г.Д.) 153 707,60 грн заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог Банк посилається на неналежне виконання ФОП Черновим Г.Д. умов кредитного договору №ID8950172 від 17.12.2020, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 153 707,60 грн, що складається зі 148 234,37 грн заборгованості за тілом кредиту (в т. ч. простроченої), 5473,23 грн заборгованості за відсотками (в т. ч. простроченої).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 позов задоволено повністю. Стягнуто з ФОП Чернова Г.Д. на користь Банку 148  234,37 грн заборгованості за тілом кредиту (в т. ч. простроченої), 5  473,23 грн заборгованості за відсотками (в т.ч. простроченої) та 2  481,00 грн судового збору.
Суд встановив, що відповідач взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту, відсотків у передбачені кредитним договором строки не виконав, а відтак вказана вище заборгованість належним чином доведена, документально підтверджена та клієнтом не спростована.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2023, ФОП Чернов Г.Д. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Банку до ФОП Чернова Г.Д. відмовити в повному обсязі.
Скаржник у апеляційній скарзі вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, незаконним, прийнятим з порушенням основних засад рівності та змагальності сторін судового процесу.
ФОП Чернов Г.Д. зазначає, що згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 про відкриття провадження у справі (отриманої представником ФОП Чернова Г.Д. лише 15.02.2023 під час ознайомлення з матеріалами справи), запропоновано відповідачу у строк протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву.
На виконання вищенаведеної ухвали представник відповідача в межах встановленого 15-ти денного строку, а саме 02.03.2023, направив через поштове відділення АТ «Укрпошта» відзив на позовну заяву з додатками на підтвердження безпідставності позовних вимог, який отримано Господарським судом міста Києва 06.03.2023, тобто напередодні ухвалення оскаржуваного рішення, що підтверджується відповідною квитанцією та трекінгом АТ «Укрпошта».
Незважаючи на це та наявність в матеріалах справи відзиву на позовну заяву з відповідними додатками на підтвердження безпідставності позовних вимог, суд першої інстанції необґрунтовано та незаконно не взяв до уваги ці документи та проігнорував повністю позицію відповідача, чим позбавив його права на захист та порушив основні засади господарського судочинства, а саме п. 2 ч. 3 ст. 2 та ст.7 ГПК України - рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; п. 4 ч. 3 ст. 2 та ст. 13 ГПК України - змагальність сторін.
Посилання суду на п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України про те, що днем вручення ухвали про відкриття провадження є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, є безпідставними та незаконними, особливо після того, як представник відповідача 15.02.2023 був ознайомлений з матеріалами справи та отримав під розписку копію ухвали про відкриття провадження за справою, а також беручи до уваги перебування відповідача з квітня 2022 року і по цей час за межами України (у Сполучених Штатах Америки), що підтверджується доданими до відзиву доказами та, відповідно, ніяк не мав фізичної (технічної) можливості отримати ухвалу про відкриття провадження у справі за місцем проживання. Посилання суду на те, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №910/13985/22 в Єдиному державному реєстрі судових рішень скаржник вважає безпідставними, оскільки він взагалі не знав про розгляд щодо нього цієї справи до лютого 2023 року (коли його повідомив Банк), після чого ФОП Чернов Г.Д. звернувся до адвоката для отримання правової допомоги.
Скаржник вважає, що Банк всупереч домовленостям вимагає стягнення в судовому порядку всієї суми за кредитним договором (Заява-договір №ГО8950172 від 17.12.2020) в розмірі 153707,60 грн, строк сплати якої ще не настав.
Апелянт зазначає, що відповідно до п. 2.7 заяви-договору та Додатку №1 до нього (Графік погашення кредиту) кінцевою датою погашення кредиту є 17.12.2023, тобто дата, яка ще не настала, а відповідно й вимоги Банку про стягнення всієї суми є передчасними. 
Крім того, зазначені Банком підстави можливого дострокового стягнення всієї суми кредиту, а саме нібито наявність прострочення погашення чергових платежів, жодним чином не підтверджена, в позові не зазначені суми наявних прострочення, якщо такі були. 
На думку скаржника, Банк без зазначення в позові будь-яких сум прострочення та підтвердження них належними доказами намагається в супереч домовленостям сторін викладеним в положеннях заяви-договору здійснити дострокове стягнення суми кредиту, строк сплати якої спливає лише 17.12.2023. Тобто, Банк жодним чином не довів факт наявності прострочення зі сплати кредиту із зазначенням суми такого прострочення, а відповідно не довів й порушення, невизнання або оспорювання ФОП Черновим Г.Д. прав та законних інтересів Банку, а тому вимоги Банку є безпідставні та необґрунтовані.
ФОП Чернов Г.Д. відзначає, що Правила обслуговування містять в собі п. 19 «Форс-Мажор», згідно з п. 19.1 якого сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цими Правилами, якщо таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили. Такі обставини включають стихійне лихо, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадянське безладдя, рішення і дії державних органів влади (у т.ч. Національного банку України), що впливають на виконання зобов`язань та інше (далі «форс-мажор»), але не обмежуються ними. Період звільнення від відповідальності починається з моменту оголошення та підтвердження. Стороною, що не виконує свої зобов`язання, «форс-мажору» і закінчується одночасно з закінченням впливу обставин «форс-мажору». Відповідно до п. 19.5 Правил обслуговування форс-мажор автоматично продовжує строк виконання зобов`язань на весь період дії форс-мажорних обставин і ліквідації їх наслідків. У свою чергу Торгово-промислова палата України своїм листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год 30 хв 24.02. 2022 строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи неодноразові подовження Указами Президента України дії воєнного стану, на цей період подовжується й форс-мажорні обставини, визначені ТПП України, таке останнє подовження дії воєнного стану здійснено Указом Президента України №58/2023 з 19.02.2023 на 90 діб, тобто до 20.05.2023. 
ФОП Чернов Г.Д. зазначає, що дія даних чинників спричинила необхідність залишення території України та виїзд до США через кордон з Румунією, що підтверджується копіями відповідних сторінок закордонного паспорту, тобто вказані форс-мажорні обставини спричинили до вкрай тяжких фінансових наслідків для ФОП Чернова Г.Д., який змушений був покинути не лише свій бізнес, а й взагалі батьківщину.
За таких обставин згідно з  п. 19.5 Правил обслуговування строк виконання зобов`язань автоматично продовжується на весь період дії форс-мажорних обставин і ліквідації їх наслідків, тобто строк виконання зобов`язань за Графіком погашення кредиту, який є Додатком №1 до Заяви-договору №Ш8950172 від 17.12.2020, автоматично подовжується до 20.05.2023.
Так, виключають можливість відповідальності й вимоги ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України, а тому доводи Банку про прострочення виконання грошових зобов`язань з боку ФОП Чернова Г.Д. за умови дії форс-мажорних обставин, які передбачені умовами Кредитного договору є безпідставними, а позовні вимоги - необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
ФОП Чернов Г.Д. також зазначає про здійснення ним погашення заборгованості, що підтверджується відповідними квитанціями, платежі за якими Банк не відобразив у своїх розрахунках, а також про ведення перемовин з представником Банку щодо реструктуризації фінансових зобов`язань та зменшення місячного платежу за кредитом з 9000 грн до 6000 грн, яка (реструктуризація) згідно з роздруківкою з месенджеру була нібито погоджена.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13985/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ФОП Чернова Г.Д. на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 до надходження матеріалів справи №910/13985/22.
12.04.2023 матеріали справи №910/13985/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Чернова Г.Д. на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 у справі №910/13985/22. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою від 24.07.2023 змінено склад суду у зв`язку з відпусткою судді Алданової С.О.

Позиції учасників справи.
Банк надав відзив на апеляційну скаргу, у якому навів власні доводи на спростування апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване, ухвалене з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Згідно зі ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
17.12.2020 Банк та ФОП Чернов Г.Д. (позичальник) уклали заяву-договір №ID8950172 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «кредит на розвиток бізнесу») (далі - Правила). Даний договір підписаний сторонами із використанням електронних цифрових підписів.
Згідно з п. 1.1 заяви-договору за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.
Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим призначенням на поповнення обігових коштів, придбання основних засобів, рефінансування кредиту іншого банку (п. 1.2 заяви-договору).
У розділі 2 заяви-договору сторони погодили умови надання кредиту та визначили, що розмір кредиту - 200 000,00 грн (п. 2.1 договору); валюта кредиту - гривня (п. 2.2 договору), вартість кредиту - розмір процентної ставки за користування кредитом 34,00% річних (пп. 2.3.1 п. 2.3 договору); розмір комісійної винагороди за видачу кредиту не передбачається (пп. 2.3.2 п. 2.3 договору); строк кредиту - 36 місяців з дати укладення договору (п. 2.7 договору).
Відповідно до п. 2.4.4 заяви-договору графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цього договору та доступний клієнту у системі «ТАС24 Бізнес».
Відповідно до п. 4.1 заяви-договору № ID8950172 цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» та Цінові параметри продукту є кредитним договором.
Згідно з п. 4.2.1 заяви-договору умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.com.ua та укладаються лише шляхом приєднання до договору в цілому.
Дата підписання заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладення договору (п. 4.5 заяви-договору).
Сторони підписали додаток 1 до заяви-договору № ID8950172 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (Графік погашення кредиту).
Згідно з п. 18.2.1.1 Правил банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту кредит для фінансування поточної діяльності клієнта (поповнення оборотних коштів та придбання основних засобів), в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, щомісячну комісію за управління кредитом та інших винагород, право банку на отримання яких передбачено цим розділом Правил. Розмір процентів, комісій та додаткових винагород банку за надання кредиту встановлюється у Цінових параметрах продукту, які розміщені на офіційному сайті банку та є невід`ємною частиною цих Правил (далі - Цінові параметри). Банк самостійно визначає розмір кредиту, який може бути наданий клієнту. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, щомісячна комісія, розмір щомісячних платежів, їх кількість та дати їх здійснення) вказуються в заяві-договорі про приєднання клієнта до цих Правил (далі - заява). Клієнт приєднується до Правил шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі «ТАС24|БІЗНЕС» або через інших сервіс електронного документообігу, або іншим шляхом. Підписана заява разом з цими Правилами та ціновими параметрами продукту (далі - Цінові параметри), які зазначені на офіційному сайті банку, становить кредитний договір, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.
Відповідно до п. 18.2.1.2 Правил повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених в заяві (згідно графіку погашення кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Сторони домовились, що згідно зі ст. ст. 212, 651 ЦК України при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом    правил, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення зобов`язання, має право змінити умови користування кредитом, встановивши інший строк його повернення. При цьому, банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту (банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-банкінг «ТАС24|БІЗНЕС», sms-повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за кредитом у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості і період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, строком повернення кредиту є дата останнього платежу.
Згідно з п. 18.2.1.3 Правил за користування кредитом клієнт сплачує щомісячно проценти за користування коштами та щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі, що зазначені в заяві та цінових параметрах до цього розділу правил, які розміщені на офіційному сайті банку. Датами сплати процентів та щомісячної комісії за управління кредитом є дати сплати платежів, зазначені в заяві. При несплаті процентів чи комісії у зазначений строк вони вважаються    простроченими.
Для розрахунку процентів за користування кредитом встановлюється фіксована процентна ставка та комісія за користування кредитом (п. 18.2.1.4 Правил).
У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 18.2.1.2, клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення (п. 18.2.1.5 Правил).
У передбачений кредитним договором спосіб ФОП Чернов Г.Д. отримав кредитні кошти, а саме шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений в кредитному договорі (п. 1.2), що підтверджується відповідною випискою банку.
Банк зазначає, що ФОП Чернов Г.Д. в порушення умов кредитного договору кредитні кошти у встановлені договором (зокрема, Графіком погашення кредиту) строки не повернув, станом на 17.11.2022 заборгованість позичальника за заявою-договором №ID8950172 становить 153  707,60 грн та складається з 148  234,37 грн заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. простроченої), 5  473,23 грн заборгованості за відсотками (в т.ч. простроченої).
26.10.2022 Банк надіслав ФОП Чернову Г.Д. повідомлення-вимогу про погашення заборгованості за договором-заявкою №ID8950172 від 17.12.2020, у якому у зв`язку з тривалим невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором вимагав достроково повністю повернути кредит.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Згідно з нормами ст. 11 ЦК України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Статті 626, 628, 629 ЦК України визначають, що  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України  одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ч. ч. 1, 2, 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Відповідно до   ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч. 2  ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
При цьому позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і звернення до суду.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №906/310/19.

Суд встановив, що Банк та ФОП Чернов Г.Д. уклали кредитний договір, згідно з п. 4.2.1 якого умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.
Відповідно до п. 18.2.2.3.8 Правил банк незалежно від настання строків виконання зобов`язань клієнтом за цим договором має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, право банку на отримання яких передбачено цим договором, при настанні умов, передбачених п. 18.2.2.2.5 цього договору, або порушення клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів.
Згідно з п. 18.2.2.2.5 Правил клієнт доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів, та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі відсутності на поточних рахунках клієнта суми коштів достатньої для оплати чергового платежу за кредитом, клієнт доручає банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти надані банком згідно та у порядку зазначеному в розділі 18.1. цих Правил.
ФОП Чернов Г.Д. кошти отримав у передбачений кредитним договором спосіб - шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений в кредитному договорі (п. 1.2), однак в порушення умов кредитного договору кредитні кошти у встановлені договором (зокрема, Графіком погашення кредиту) строки не повернув.
Так, станом на 17.11.2022 заборгованість позичальника становить 153  707,60 грн (148  234,37 грн заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена), 5  473,23 грн заборгованості за відсотками (в т.ч. прострочена).
Матеріали справи свідчать, що Банк повідомив позичальника про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак позичальник зазначені порушення не усунув, заборгованість не сплатив.
Таким чином, ФОП Чернов Д.Г. взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту, відсотків у передбачені кредитним договором строки не виконав, а відтак заборгованість відповідача належним чином доведена, документально підтверджена та клієнтом не спростована.
Наведеним спростовуються доводи ФОП Чернова Г.Д. про те, що кінцева дата погашення кредиту (17.12.2023) ще не настала, а відповідно й вимоги Банку про стягнення всієї суми є передчасними. 
Щодо доводів скаржника про те, що він здійснював платежі за кредитом і наданий позивачем розрахунок не відображає ці оплати у повному обсязі, позивач у відзиві на апеляційну скаргу визнає сплату цих коштів ФОП Черновим Г.Д. та зазначає, що з 10  000,00 грн сплачених коштів 3  823,16 грн були зараховані на погашення процентів за кредитним договором №ID8950172 від 17.12.2020 (що є предметом розгляду у цій справі) і ця сума зазначена у розрахунку заборгованості; решта суми була зарахована на погашення іншого кредиту ФОП Чернова Г.Д. у Банку, оскільки обидва кредити мали один транзитний рахунок.
Такі твердження Банку цілком відповідають обставинам справи та Правилам.
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення вимог Банку до ФОП Чернова Г.Д. та стягнення з ФОП Чернова Г.Д. на користь Банку 148 234,37 грн заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. простроченої), 5473,23 грн заборгованості за відсотками (в т.ч. простроченої).
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом п. 2 ч. 3 ст. 2 та ст.7 ГПК України, а також п. 4 ч. 3 ст. 2 та ст. 13 ГПК України, оскільки суд не взяв до уваги надані ФОП Черновим Г.Д. документи та проігнорував повністю позицію відповідача, чим позбавив його права на захист, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2022 прийнято позовну заяву Банку до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та запропоновано відповідачу у строк протягом 15 днів з дати отримання ухвали подати відзив.
Вказана ухвала була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №0105493074160 на адресу місцезнаходження ФОП Чернова Г.Д., зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 19.12.2022, а саме: вул. Іжевська, 10, м. Київ, 02132, та 06.01.2023 повернулась до суду з причини «адресат відсутній за вказаною адресою».
Посилаючись на п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України суд зазначив, що день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.
Суд також врахував, що 13.02.2023 представник ФОП Чернова Г.Д. адвокат Панков Д.В. подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи №910/13985/22 та 15.02.2023 ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить відповідна відмітка на заяві. Проте відповідач чи його представник не скористалися наданим їм законом та судом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив).
Апеляційний господарський суд відзначає, що, як вбачається з матеріалів справи, станом на час прийняття оскаржуваного рішення направлений представником ФОП Чернова Г.Д. відзив на позовну заяву до Господарського суду міста Києва не надійшов, а тому не міг бути взятий до уваги судом. Відзив на позовну заяву направлений представником позивача 02.03.2023 засобами поштового зв`язку надійшов до Господарського суду міста Києва 07.03.2023 (згідно з відтиском штампу реєстрації вхідної кореспонденції на першій сторінці відзиву) після прийняття судом оскаржуваного рішення та долучений до матеріалів справи згідно з Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України.
З огляду на надану скаржником роздруківку трекінгу АТ «Укрпошта» апеляційний господарський суд зазначає, що згідно з Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України кожен документ реєструється в суді лише один раз: вхідний - у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створюваний - у день підписання або затвердження.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що з квітня 2022 року і по цей час ФОП Чернов Г.Д. перебуває за межами України (у Сполучених Штатах Америки) та не міг отримувати поштову кореспонденцію апеляційний господарський суд зазначає, що як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі ФОП Чернов Г.Д. адресою свого місця перебування вказує таку: 02137, м. Київ, вул. Іжевська, 10. 
Частиною 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення ч. 7 цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду (ч. 8 ст. 120 ГПК України).
Під час розгляду справи заяви в порядку ст. 120 ГПК України до Господарського суду міста Києва від ФОП Чернова Г.Д. не надходило.
Крім того, скаржник з апеляційною скаргою не надав доказів на підтвердження таких обставин (перебування у США з квітня 2022 року по дату звернення з апеляційною скаргою).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
За таких підстав апеляційний господарський суд оцінює відповідні доводи апеляційної скарги критично.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність форс-мажорних обставин колегія суддів зазначає таке.
ФОП Чернов Г.Д. посилається на п. п. 19.1 та 19.5 Правил.
Так, згідно з п. 19.1 Правил сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цими Правилами, якщо таке невиконання сталося внаслідок обставин непереборної сили. Такі обставини включають стихійне лихо, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадянське безладдя, рішення і дії державних органів влади (у т.ч. Національного банку України), що впливають на виконання зобов`язань та інше (далі «форс-мажор»), але не обмежуються ними. Період звільнення від відповідальності починається з моменту оголошення та підтвердження стороною, що не виконує свої зобов`язання, «форс-мажору» і закінчується одночасно з закінченням впливу обставин «форс-мажору». 
Форс-мажор автоматично продовжує строк виконання зобов`язань на весь період дії форсмажорних обставин і ліквідації їх наслідків (п. 19.5).
У розділі 19 Правил  «Форс-мажор» також визначено, що сторона, що знаходиться під впливом обставин непереборної сили або обставин, що знаходяться поза сферою її контролю, повинна у п`ятиденний термін повідомити іншу сторону про виникнення, вид та можливу тривалість дії таких обставин (п. 19.2). Наявність форс-мажору має бути підтверджена документом компетентного органу, визначеного згідно із законодавством України (п. 19.3). 
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч. 2 ст. 218 ГК України).
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
Лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на який посилається ФОП Чернов Г.Д., не є автоматичною підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки стороною договору має бути доведено не лише настання цих обставин, але і їх безпосередній, прямий вплив на можливість належного виконання зобов`язання з урахуванням часу та місця його виконання у конкретних правовідносинах.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
У будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Апеляційний господарський суд відзначає, що у матеріалах справи відсутні докази повідомлення ФОП Черновим Г.Д. Банку про виникнення для нього обставин непереборної сили у встановленому п. п. 19.2, 19.3 Правил порядку, не надано відповідний документ компетентного органу на підтвердження наявності форс-мажорних обставин саме для цього випадку. Крім того, згідно з Правилами та чинним законодавством у разі наявності обставин непереборної сили особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання, але не від виконання зобов`язання.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України  покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
          
1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чернова Георгія Денисовича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 у справі №910/13985/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2023 у справі №910/13985/22 залишити без змін.
3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.
4. Справу №910/13985/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                С.В. Владимиренко

                                                                                В.А. Корсак