ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2-5624/08/11                Головуючий суддя І інстанції Колесник С. А.
Провадження № 22-ц/818/1083/23        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про приватну власність, з них:
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого                                        Яцина В.Б.,
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання        Занченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду від 07 квітня 2023 року про відмову у постановленні додаткового рішення по справі № 2-5624/08/11, за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання права власності на самовільні будівлі та перерозподіл ідеальних часток,
В С Т А Н О В И В:
03.04.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява третьої особи: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі №2-5624/08/11 за позовною заявою  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання права власності на самовільні будівлі та перерозподіл ідеальних часток, у якій просили: виправити арифметичну помилку або ухвалити додаткове рішення в якому буде зазначено реальні розрахунки ідеальних часток по домоволодінню між співвласниками.
На обґрунтування поданої заяви третя особа та її представник зазначили, зокрема, що 20 жовтня 2008 року Київським районним судом міста Харкова суддя Попрас В. О. по цивільній справі № 2-5624/08/11 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання права власності ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволені у повному обсязі. 
Згідно з прийнятим рішенням ідеальна частка співвласника ОСОБА_5 стала 3/100 замість 27/100, що у вісім разів менше ніж було, тобто житлова площа зменшилась з 53,8 метрів до 15,5 метрів, що, на думку заявників, вказує на помилку або не точності в судовому рішенні. 
Також зазначили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на цей час не є власниками частини домоволодіння, а відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на цей час власником частини домоволодіння є: ОСОБА_6 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 11970038.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 07 квітня 2023 року у задоволенні заяви у задоволенні заяви третьої особи:  ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2  про винесення додаткового рішення у цивільній справі № 2-5624/08/11 (провадження 2-др/953/16/23) за позовною заявою  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання права власності на самовільні будівлі та перерозподіл ідеальних часток – відмовлено.
Не погоджуючись  з ухвалою суду,  представник ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, та посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу скасувати та у задоволенні заяви відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні жодні розрахунки стосовно процентних співвідношень між співвласниками по домоволодінню, а цифри перерозподілу ідеальних часток вигадані «зі стелі».
Вказує, що первинний позов було подано без вимог на перерозподіл ідеальних часток по домоволодінню із зменшенням ідеальних часток, а уточнена позовна заява заявницею не отримана.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, розглянула справу за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Київського районного суду м.Харкова перебувала цивільна справа №2-5624/08/11 за позовною заявою  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання права власності на самовільні будівлі та перерозподіл ідеальних часток.
Звертаючись до суду, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили визнати за ними право спільної власності на самовільні будівлі: житловий будинок літ. «Н-2» та перепланування приміщення 2-1 з кухні в житлову кімнату будинку літ. «А-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також перерозподілити долі співвласників: і визнати за ОСОБА_4 право власності на 93/200 частин замість 27/100 частин; за ОСОБА_3 право власності на 93/200 частин замість 27/100 частин; за Кошкаревою Варварою Фомінічною - 3/100 частин замість 19/100 частин; - визнати за Державою не зареєстровано 4/100 частин замість 27/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 05.12.2008 року позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної власності на самовільні будівлі: житловий будинок літ. «Н-2» та перепланування приміщення 2-1 з кухні в житлову кімнату будинку літ. «А-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Перерозподілені ідеальні частки співвласників житлових будинків літ. «А-1» і літ. «Н-2» з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 і вважати, що: - ОСОБА_4 належить 93/200 частин замість 27/100 частин; - ОСОБА_3 належить 93/200 частин замість 27/100 частин; ОСОБА_5 належить 3/100 частин замість 19/100 частин; - За Державою не зареєстровано 4/100 частин замість 27/100 частин.
Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч.5 ст.270 ЦПК України).
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
При ухвалені рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч.2 ст.264 Цивільного процесуального кодексу України).
Тобто процесуальне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, які передбачені ст.270 ЦПК України.
В даному випадку, суд прийняв рішення з приводу всіх заявлених вимог, тому підстав для ухвалення додаткового рішення у справі не має.

Враховуючи вищевикладене, та те, що суд ухвалив рішення в межах заявлених вимог, у відповідності з діючим законодавством, а також те, що зазначені у заяві обставини не є підставою для винесення додаткового рішення в розумінні ст.270 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне відмовити заявнику в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу суду стосовно відмови в ухваленні додаткового рішення.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду першої інстанції
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідно до ст. 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду від 07 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

       Повний текст постанови виготовлено 27 липня 2023 року.
Головуючий                                                                        В.Б.Яцина

Судді                                                                                 І.В.Бурлака

О.В. Маміна.