УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2023 року
м. Київ 
справа № 204/7957/21
провадження № 51-4787 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2023 року,  
встановив:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 118 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2023 року апеляційну скаргу прокурора задоволено. Вирок Красногвардійського районного суду                                          м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.
Засуджений  ОСОБА_4 звернувся  до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції. 
Як вбачається зі змісту касаційної скарги, її доводи та мотиви викладені російською мовою.
Верховний Суд звертає увагу засудженого на те, що положеннями ч. 1 ст. 29 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. 
За таких обставин, при оскарженні судового рішення до касаційного суду скарга
має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову.
Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає касаційну скаргу, положень ст. 427 КПК України і визначитися щодо прийняття скарги до провадження.
Натомість викладення скарги іноземною мовою є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21).
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та                 ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, оспорюючи свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, окрім іншого, вказує на те, що суд першої інстанції вірно кваліфікував його дії за ст. 118 КК України та посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку апеляційного суду, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дав суд, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
При цьому  не погоджуючись з вироком суду апеляційної інстанції, засуджений
не вказує на порушення вимог кримінального процесуального права, які, на його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку районного суду, зважаючи на приписи статей 404, 409, 412, 420 КПК України, та були
б підставою для його скасування.
До того ж згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Проте, у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати вирок Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2023 року та залишити в силі вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року, що не відповідає вимогам ст. 436 КПК України.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Водночас Суд роз`яснює, що для складання та подання касаційної скарги засуджений може скористатись правничою допомогою. У разі недостатності коштів засуджений може скористатися безоплатною правовою допомогою, звернувшись через адміністрацію установи виконання покарань до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від  02 червня 2011 року.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                                          ОСОБА_3