УХВАЛА

29 серпня 2023 року
м. Київ
справа №380/845/21
адміністративне провадження №К/990/29581/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Ханової Р. Ф., 
суддів - Гончарової І.А., Хохуляк В.В., 
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року
у справі №380/845/21 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» 
до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків  
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

УСТАНОВИВ:
28 серпня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» на, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року та ухвалену в порядку нового розгляду, на виконання постанови Верховного Суду від 04 квітня 2023 року, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у справі №380/845/21, якими відмовлено у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків ДПС), про визнання протиправними та скасування трьох податкових повідомлень-рішень від 15 жовтня 2020 року.
Предмет розгляду цієї справи складають три акти індивідуальної дії. 
Податковим повідомлення-рішенням №0005575212, зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану позивачем, як платником податку за період травень 2020 року на рахунок платника у банку на суму 12828075,17 гривень за порушення підпунктів 14.1.18, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України, згідно пункту 53.4 та пункту 58.1 статті 58, пунктів 200.10, 200.1 статті 200цього кодексу та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в розмірі 6414037,58 грн.
Податковим повідомлення  рішенням №0005585212, у зв`язку з виявленням відсутності права на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2020 року та відсутності права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 876 899,75 гривень, за порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 200.4 статті 200 ПК України згідно пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58, пункту 200.14 статті 200 цього кодексу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування у розмірі в розмірі 876 899,75 гривень.
Податковим повідомленням рішенням №0005595212, за порушення підпунктів 14.1.18, 14.1.36 пункту 14 .1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1,198.2,198.3, 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України, згідно пункту 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 цього кодексу, зменшено позивачу розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду на суму 899437,70 гривень. 
Звертаючись із касаційною скаргою 28 серпня 2023 року позивач зазначив про наявність підстав для касаційного оскарження, а саме пункту 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
При вирішенні питання про наявність підстав до відкриття касаційного провадження за означеною скаргою, Верховний Суд виходить з такого.
Статтею 328 КАС України   передбачено право на касаційне оскарження.
Частиною першою   статті 328 КАС України   визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Стаття 330 КАС України   містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
Так, відповідно до пункту 4 частини другої   статті 330 КАС України   у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).  
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. Саме висновок, в не застосування норми за інших фактичних відносин, вимагають приписи цієї норми від заявника касаційної скарги.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу   в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. 
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої   статті 328 КАС України, в розрізі кожного податкового повідомлення - рішення яке є предметом спору.
Форма і зміст касаційної скарги встановлені статтею 330 КАС України, подання заяви без дотримання цієї форми унеможливить її прийняття до розгляду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження. 
Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути виявлені недоліки, шляхом приведення тексту касаційної скарги у відповідність пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 330, 332 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року у справі №380/845/21 - залишити без руху, надавши скаржнику строк тривалістю десять днів для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 

Після усунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що у разі невиконанні вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                Р. Ф. Ханова

                                                                                І.А. Гончарова  

                                        В.В. Хохуляк