П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року
м. Київ
справа №204/5089/21
провадження №51-3665км23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2023 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 ,
засуджених за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, і
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2022 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими та призначено кожному покарання за ч. 2 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна.
Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2023 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Суди попередніх інстанцій визнали винуватими  ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у тому, що вони 17 травня 2021 року приблизно о 22:00 поблизу будинку №126 по вул. Заповідна в м. Дніпро, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме нанесли потерпілому ОСОБА_9 удари руками та ногами в обличчя та корпус тіла, внаслідок чого потерпілий впав на землю та втратив свідомість. Потім ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою, скориставшись тим, що воля потерпілого ОСОБА_9 до вчинення можливого опору подавлена, попередньо застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, з корисливих спонукань та з метою наживи, заволоділи чужим майном, що належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме курткою камуфляжного кольору, вартістю 302,50 гривень.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник в інтересах ОСОБА_7 стверджує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити судові рішення, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 122 КК та призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
На обґрунтування касаційних вимог захисник вказує, що в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки інкримінованого йому злочину, з посиланням на субєктивну сторону цього складу злочину; вказує, що засуджений бажав запобігти потерпілому носити куртку камуфляжного кольору, яку зазвичай носять учасники бойових дій в АТО; звертає увагу на незначну вартість куртки (302 грн). Також захисник звертає увагу, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, оскільки матеріальну шкоду повністю відшкодовано, а перебування протягом 10 місяців під вартою дало змогу засудженому усвідомити протиправність своєї поведінки.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор заперечив касаційну скаргу та просив відмовити у її задоволенні.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули.
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.
Частиною 1 ст. 370 КПК встановлено вимоги до судових рішень. Зокрема, вони повинні бути законними, обґрунтованими та вмотивованими.
При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою (ч. 2 ст. 419 КПК).
У цьому кримінальному провадженні наведених положень судом апеляційної інстанції дотримано не було.
Сторона захисту у цьому провадженні послідовно стверджує про те, що дії засуджених слід кваліфікувати як спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, покликаючись на низку аргументів. 
Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд частково дослідив такі доводи апеляційної скарги сторони захисту. Однак деякі із них залишилися поза увагою суду і не отримали правової оцінки.
В ході постановлення обвинувального вироку суд першої інстанції визнав винуватими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Захисник не погодився з таким висновком місцевого суду і в інтересах ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, серед іншого наголошував на неправильності кваліфікації дій останнього. Свої аргументи захисник обґрунтовував тим, що конфлікт із потерпілим, який переріс у бійку, у засудженого ОСОБА_7 виник через неприязні відносини між ними.
Апеляційний суд залишив без змін обвинувальний вирок місцевого суду за апеляційною скаргою захисника, однак належним чином не перевірив аргументів сторони захисту, відображених у скарзі.
Адже як вбачається з оскаржуваного вироку, сам потерпілий в ході дачі ним показань у місцевому суді стверджував, що його зустріли двоє раніше знайомих йому чоловіків, які почали бити його. В якийсь момент ОСОБА_7 сказав йому зняти куртку, оскільки він не має права її носити, так як не був в АТО.
Обоє засуджених в суді першої інстанції свою вину не визнали та вказували, що спершу між потерпілим та ОСОБА_7 відбулася розмова з особистих мотивів (за словами ОСОБА_7 потерпілий ходив по його городі), після чого ОСОБА_7 почав його бити, а потім і ОСОБА_8 заподіював удари.
Окрім цього, обставини події інкримінованого злочину детально відображено у протоколах слідчих експериментів за участю потерпілого від 28 травня 2021 року (а. к. п. 91-98, Т. 1), засуджених ОСОБА_7 від 19 травня 2021 року (а. к. п. 68-72, Т. 1), ОСОБА_8 від 08 липня 2021 року (а. к. п. 128-133, Т. 1).
Суд апеляційної інстанції в ході апеляційного розгляду погодився з фактичними обставинами, встановленими місцевим судом, зокрема на підставі вказаної сукупності доказів.
Проте апеляційний суд залишив поза увагою те, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є його мета, яка полягає у заволодінні майном.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину у цьому кримінальному провадженні це питання не було з`ясовано апеляційним судом попри твердження захисника в апеляційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині відсутності такої обов`язкової ознаки розбою як суб`єктивна сторона.
Таким чином, за результатами касаційної перевірки колегія суддів доходить висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та невідповідність ухвали апеляційного суду положенням ст. 419 КПК.
На підставі ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції вважає за необхідне вийти за межі касаційної скарги в інтересах ОСОБА_8 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.
При новому апеляційному розгляді суду необхідно врахувати наведене у цій постанові, перевірити доводи апеляційної скарги захисника, надати на них умотивовані відповіді та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.
З метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, та з врахуванням тяжкості вчиненого злочину на підставі положень ч. 3 ст. 433 КПК касаційний суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
Керуючись статтями 433, 436-438, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу захисника задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обрати обвинуваченому  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 10 листопада 2023 року включно.
Обрати обвинуваченому  ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 10 листопада 2023 року включно.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                           ОСОБА_3